302 



dock naturligtvis förefinnas, enär äfven den antika kulturen 

 haft sin prehistoriska period. 



Hos intet folk har konsten stått i närmare samband 

 med lifvet än hos de gamla grekerna, och detta var så 

 mycket naturligare, som konsten i Hellas under hela sin 

 utveckling icke var annat än uttrycket för de af en lifligt 

 skapande fantasi alstrade sinnligt religiösa föreställningar, som 

 nästan vid hvarje steg möta oss inom grekernas enskilda 

 och offentliga lif. Den tryckte sin prägel på allt, från guda- 

 bilden och dess boning templet ända till de alldagligaste 

 föremål och vanligaste husgerådssaker, hvilka den prydde 

 med en oändlig rikedom af mytologiska och poetiska motiv. 

 Hos romarne blef konsten föga mindre allmän, om den ock 

 hos dem mindre har karaktären af ett oreflekteradt behof 

 än af en medveten lyx. Det är från Italien vi först erhål- 

 lit någon kännedom om det antika måleriet, liksom ock det 

 mesta vi tills vidare känna om den antika konstindustrin i 

 dess högsta utveckling, förnämligast af grekiskt ursprung, 

 där blifvit funnet. Den klassiska arkeologin är visserligen 

 sålunda företrädesvis en konst-arkeologi, som söker att sy- 

 stematisera och åskådliggöra den antika konstens utveckling 

 och göra sig förtrogen med dess teknik icke blott inom de 

 särskilda arterna af bildande konst, utan äfven i fråga om 

 dennas tillämpning inom olika områden af det alldagliga lif- 

 vet, men i själfva verket har den redan i följd af denna kon- 

 .stens egendomliga ställning i antiken en långt allmännare 

 kulturhistorisk betydelse, och den kan icke häller i följd af 

 sakens natur undandraga sig att omfatta allt som forsknin- 

 gen bringar i dagen, äfven om däribland funnes sådant som 

 icke medelbart eller omedelbart hänför sig till konsten. 



F'ör insamlande af det material denna vetenskap be- 

 höfver äro i de flesta fall enskilda medel otillräckliga. Stats- 

 inrättningar och med statsmedel bekostade expeditioner samt 

 privata föreningar hafva därför i de större kulturländerna 

 öfvertagit detta värf. Redan 1829 grundades i Rom under 

 Preussens protektorat af till större delen tyska lärde ett så 

 att säga internationelt arkeologiskt institut med uppgift att 



