30< 



iiingsmatcriel kommit till stånd, livilken har sin användning 

 i\j blott vid läsningen af de klassiska förfatlarne, utan älven 

 oili företrädesvis vid historieundervisningen. Därjämte söker 

 man öppna tillfiille för lärarne att göra sig förtrogna med 

 del viktigaste af arkeologins studiemetod och resultat. Är- 

 ligen sändas stipendiater till anstalterna i Rom och Athen, 

 och vid de tyska instituten på dessa orter äro regelbundna 

 kurser anordnade, h vilka förbindas med exkursioner eller 

 hållas i något större museum eller på någon viktigare fynd- 

 ort. Arkeologiska feriekurser anställas äfven i universitets- 

 städer i Tyskland och Österrike. Men icke nog härmed. 

 Två gånger om året anordnas af tyska institutet i Athen 

 studieresor inom Grekland eller till Arkipelagens öar och 

 Mindre Asiens kuster. På dessa resor få äfven främlingar 

 medlölja, och deltagandet säges vara synnerligen lifligt. Att 

 den klassiska forntiden sålunda småningom skall framträda 

 allt lifTuUare och klarare för nutidens medvetande är väl icke 

 alltför vågadt att förutsätta. 



Det vore orättvist att säga, att öfriga grenar af den 

 klassiska fornkunskapen af arkeologin ställts i skuggan och 

 därför mindre intensivt bearbetas. Det är sant, att de af 

 denna mottagit nya impulser; i och för sig är arkeologin 

 populärare, den arbetar med ett material, som ofta har nyhe- 

 tens retelse och jämförelsevis lätt kan förstås, i det att fan- 

 tasin och den sinnliga åskådningen komma till hjälp. Man 

 har träffande anmärkt, att medan ett ode af Pindaros eller 

 en korsång af Sofokles äro icke mindre fullödiga konstverk 

 än en staty af Fidias eller Praxiteles, det dock behöfves 

 vida mera arbete och möda för att kunna fullt förstå de 

 förra och njuta af dem. Det kan dock aldrig blifva fråga 

 om något slags verklig uppfattning af antiken utan språkets 

 och litteraturens tillhjälp. Här eger, liksom öfverallt på an- 

 dens område, en växelverkan rum, och denna betingas i vår 

 tid äfven däraf, att på alla områden af den vetenskap, hvarom 

 nu varit fråga, historiskt sinne och historisk forskningsmetod 

 göra sig gällande. Äfven den kritiska metod vid behandlin- 

 gen af de gamle författarne, som i vårt århundrade grund- 



