N:o IJ Entomol. forskning-resor liren 1895—96 samt 1898—99. 13 



rörelse, blefvo ansikte, hals, händer och andra åtkomliga de- 

 lar af linden belagda med fin sand, som inträngde i porerna 

 och förorsakade en obehaglig sveda. Med tacksamhet emot- 

 togo vi därför anbudet att emellanåt å stationens badinrätt- 

 ning taga oss duschbad; men jag lade märke till, att då jag 

 en gåug midt på dagen direkte från badet gick på exkur- 

 sion; mitt tillstånd efter Va timmes tid var alldeles sådant 

 som före badet. Till att släcka törsten använde vi uppkokt 

 vatten, som vi från theköket hällde i en stor lerkruka, och 

 hvilket uppblandades med några droppar tranbärsextrakt, som 

 tillhandahölls här i flera handelsbodar. 



Sedan vi preparerat vår skörd, stego vi åter i jernvägs- 

 vagongen och foro med ens ända till banans slutpunkt. 



Den sista Juni anlände vi till staden Samarkand, Timur 

 Lenks forna hufvudstad, nu en af Centralasiens största och 

 folkrikaste städer. I den kirgisiska stadsdelen omkring de 

 imponerande ruinerna från Tatarernas storhetstid finnas vid- 

 sträckta bazarer och ett mångbrokigt orientaliskt folklif, som 

 gör ett mäktigt intryck på resanden. Bland varor, som ut- 

 bjöds, fäste vi oss vid bergssalt, som i stora block liknande 

 kalkstenar voro uppstaplade på torget omkring krämaren. 



Då vi här fingo lemna jernvägsresan, inpackade vi våra 

 hittills gjorda entomologiska insamlingar i trälådor och sände 

 dem med posten till hemlandet, hvarefter vi fortsatte resan 

 i en kirgisisk kärra med jättelika hjul. Under första hållet 

 måste vi öfvergå den väldiga floden Sarawschan, en biflod 

 till Amudarja, hvilket erbjöd vissa svårigheter till följd af 

 flodens öfversvämning. Den af Timur Lenk anlagda jätte- 

 lika stenbron öfver denna flod, ligger sedan århundraden i 

 ruiner och har ej ersatts genom någon ny bro med undantag 

 af den för den transcaspiska jernvägens fortsättning anlagda 

 jernvägsbron, hvilken ännu var under arbete. Under färden 

 vidare österut voro vi i tillfälle att då och då under väntan 

 på skjutshästar göra kortare exkursioner vid några skjuts- 

 stationer t. ex. Dschamdai, Agatsti och Malek. De tvenne 

 sistnämnda stationerna äro belägna på den vidsträkta s. k. 

 Hungersteppen (Deserta Golodnia), som vårtiden skall vara 

 betäckt af en rik blomstervegetation, men nu visade ett tem- 

 ligen ödsligt förtorkadt utseende. På långa sträckor syntes 

 strödda på marken torkade stammar af jättelika Umbellater, 



