l\:o 1] Entomol. forskaingsresor area 1895—96 samt 1898 — 99. 25 



högt uppe på åsen. På norra sluttningen gick vägen temligen 

 brant nedåt följande en bäck till en i en bergdal belägen 

 kirgisby, Sari Dschas, där vi stannade i förhoppning om att 

 ändtligen komma i åtnjutande af det utlofvade hästombytet. 

 Emellertid blef intet af saken, hästarna sattes på bete för att 

 sedan fortsätta färden och vi tvungos sålunda att vänta några 

 timmar. Tiden använde vi till att vända stenar på fältbac- 

 karna nära kirgisernas tält samt att undersöka den förbifly- 

 tande bäcken. Detta fortsattes i temligen häftigt regn med 

 ganska stor framgång, i det vi funno flera intressanta arter, 

 som vi ej förut tagit t. ex. den stora och vackra Carahns 

 (Cratocephalus) cicatricosus, C. subparallelus, Bembidhim substria- 

 tum, Amara mtermedia, Anatolica longithorax, Blaps umbilicata 

 och Prosodes iransfuga. Till slut tvungos vi dock att söka 

 :skydd för regnet i ett kirgistält, där ett rykande thekök vän- 

 tade oss. Efter att hafva intagit vår måltid och närmare 

 tagit tältet med dess bohag i särskådande fortsatte \i resan. 

 Vägen går oafbrutet nedåt längs den brusande bäcken, 

 och snart kommo vi in i en djup klyfta mellan höga och 

 branta klippor af ett högeligen romantiskt utseende. Den 

 infallande skjanningen ger åt trakten en dyster och hemlig- 

 hetsfull prägel. Ofta ser det ut, som om skj^höga bergväggar 

 skulle helt och hållet stänga vägen, då i sista stund åter ett 

 smalt pass öppnar sig och leder in i en ny bergsklyfta. Detta 

 fortfar en lång tid och först då fullt mörker råder, komma 

 vi ut ur berglandet inpå steppen. Vår kusk blir alltmer 

 .sömnig; hästarna likaså. De stanna emellanåt aldeles och 

 vi få då „hosta upp" kusken och komma så ett litet stycke 

 framåt, clå detsamma åter måste upprepas. Till slut hoppar 

 kusken af på den ödsliga steppen, tillkännagifver att hästarna 

 äro uttröttade, löser dem från redet och lemnar dem fria att 

 gå på bete. Högeligen missbelåtna" öfver att sålunda hafva 

 blifvit besvikna eller bedragna, hafva vi intet annat råd än 

 att söka lugna oss samt göra för oss så bekvämt som möjligt 

 i tarantassen och försöka sofva. Efter en stund äro alla i 

 djup sömn och så förgå några timmar. Då jag sedan upp- 

 vaknar äro kusk och hästar försvunna. Jag börjar att ropa 

 och söka. Intet svar. Till slut kryper dock kusken till min 

 öfverraskning fram underifrån tarantassen, där han sökt sig 



