26 John Sahlberg. [XLVI 



skydd för det ännu fortfarande regnet samt djupt insomnat,, 

 men af mig icke kunnat upptäckas till följd af mörkret. Jag 

 yrkar på att få resa vidare. Då går kan att söka kastarna 

 men dröjer länge på färden samt återvänder slutligen med 

 det besked att hästarna äro försvunna. I denna kjelplösa 

 belägenhet få vi länge förblifva. Vi antaga att hästarna 

 rymt sin väg; kanske begifvit sig hem. Kusken grälar och 

 svärjer ock så invänta vi morgonens gryning, då han åter 

 går att söka sina hästar. Efter åter en lång väntan, se vi 

 honom återvända med dessa, hvilka hade begifvit sig till ett 

 kirgistält, där de tillvaratagits, och så slippa vi ändtligen från 

 detta obehagliga äfventyr och få fortsätta resan. Vi färdas 

 åter i ostlig riktning. Åt söder hafva vi nu Alatau med dess 

 höga och branta bergväggar och af djupa klyftor sönder- 

 skurna snöbetäckta kam, något påminnande om Alexanders- 

 kedjan, dock med en stor olikhet. Högt uppe på bergsslutt- 

 ningen synas här och där likasom upphängda på bergsväg- 

 garna mörkgröna skogar af den vackra granarteh Abies 

 SchrenM. Detta gör på oss ett ganska angenämt intryck, ty 

 sedan vi lemnat trakten af Moskou hafva vi ej sett några 

 barrträd. 



Först på aftonen den 26 Juli anlände vi till staden 

 Vernyi och togo in på ett hotell, där efter hvad vi hörde den 

 Brotheruska expeditionen kort förut en längre tid logerat. 



Här uppehöUo vi oss och gjorde längre och kortare ex- 

 kursioner under en veckas tid nöjda öfver att få i någon mån 

 njuta af det bildade lifvets bekvämligheter. 



Den 27 och 28 juli vandrade vi upp mot sluttningen af 

 Alatau delvis åtföljande den genom staden rinnande floden. 

 Trakten närmast staden är stepplik, vegetationen är omväx- 

 lande, ställvis sparsam bestående af låga örter, ställvis af 

 buskar af olika slag. Så vandrade vi öfver en ganska stor 

 terräng, som så godt som uteslutande var bevuxen med låg- 

 växta buskar af Eosa pimpineUifoUa. Bergets fot upptages 

 af rundade jordkullar, som hafva en utomordentlig frodig, 

 örtvegetation. Här växa höga Umbellater, Synanthereer och 

 flera andra växter bildande täta häckar, hvari vandraren för- 

 svinner med hela sin längd, då han söker intränga hit. I 



