34 John Sahlberg. [XLV 



öfver vår svåra belägenliet, lofvade oss en hel bänk sedan 

 några resande efter par timmar skulle afstiga, och jag läng- 

 tade efter denna stund såsom efter befrielse från ett fän- 

 gelse; men huru häpen blef jag ej, då platsen genast upp- 

 togs af några andra, och intet annat återstod än att till- 

 bringa hela natten i samma olidliga belägenhet och försöka 

 glädjas öfver att se andras lycka att hafva tillfälle att 

 — sofva. 



Då vi tlera gånger under sommaren i den förfärliga 

 hettan fått törsta halfva dagen och känna tungan fastklib- 

 bas vid gommen, var detta visst en svår plåga, men denna 

 var dock vida lättare, än den jag denna natt led: att hela 

 natten plågas af yttersta behof att sofva, hafva intet att 

 göra i den half mörka vagongen, men icke kunna tillfreds- 

 ställa sitt behof, emedan man saknar plats att lägga sig, ja 

 t. o. m. att sitta. Detta kan väl ingen föreställa sig som 

 icke varit i samma belägenhet. 



Först på morgonen räddades vi ur denna svåra situa- 

 tion. Floden Amu Darja hade nemligen öfversvämmat sina 

 bräddar och förstört jernvägsbron, och därvid hade endast 

 ett helt ringa antal vagnar blifvit på östra sidan af floden, 

 och i dem måste alla resande från Samarkand sammanpac- 

 kas på färden intill denna flod. Nu foro vi med båtar öfver 

 till andra stranden och fingo godt rum i de stora och be- 

 kväma boggievagnarna. Det behöfver ej sägas, att vi här 

 inom några minuter voro i djupaste sömn. 



Sålunda kommo vi till Repeteks station, där vi planerat 

 att göra en grundligare exkursion för att ännu lära känna 

 insektlifvet under hösten i en sandöken i Buchara. För att 

 gifva en bild häraf vill jag i korthet skildra våra exkursio- 

 ner här den 17 och 18 Augusti. 



Vi ankomma till jernvägsstationen, inlogera oss i vänt- 

 salen, som tillika är restaurationsrum. Medförda filtar ut- 

 bredda på golfvet eller träbänkar, utgöra våra sängar. Det 

 är midagstid och vi begifva oss genast på exkursion. Öfver- 

 allt synas flygsandskullar, där endast enstaka buskar eller 

 pygmeiska träd af egendomligt utseende, tillhörande Papilio- 

 naceernas eller Salsolaceernas grupp, med sina ofantligt långa 

 i sanden krypande rötter och hårda elastiska blad samt sina 



