6 John Sahlberg. [XL VI 



Sålunda stodo vi nu den 20 Juni beredda att företaga 

 vår egentliga exkursionsresa genom Transcaspiens sandöknar 

 ocli Turkestans stepper. Många personer, som vi träffat, hade 

 framhållit för oss farorna och svårigheterna af vårt företag. 

 „Det är omöjligt att under årets hetaste månader orka med 

 exkursioner här. Entomologen bör välja Mars och April 

 månad för en sådan resa, ty redan i Maj förtorkar och lika- 

 som bortbrännes all vegetation på .de heta sandmarkerna, och 

 därför har man ej utsigt att mera under högsommaren kunna 

 göra några nämnvärda insektskördar." „IS[i kommer att lida 

 gränslöst af törst, ty vattnet här är så godt som odrickbart^ 

 ja det är så uppfyldt af skadliga baciller, att man, om man 

 dricker däraf, ofelbart ådrager sig sjukdom och inom par 

 dagar kan vara död. Res åtminstone ej utan att medtaga 

 några korgar med celtersvatten eller dylikt för att därmed 

 släcka Eder törst." „Man måste vara väl försedd med pro- 

 viant, helst med olika slag af conserver, om man skall våga. 

 sig in i Transcaspiens ödemarker." — Med dessa och likar- 

 tade råd och varningar blefvo vi rikligt öfverhopade såväl i 

 Baku, som under ångbåtsfärden. Jag hade dock ej låtit mig 

 rubbas i min föresats. I trakten bodde ju nog menniskor 

 åtminstone längs jernvägslinien, och något måste de ju hafva 

 att äta och dricka. Hvarför skulle vi ej också kunna slå oss 

 ut här? Då trakterna förut af entomologer blifvit besökta 

 nästan uteslutande vårtiden, var det ju af intresse att se, 

 livad här finnes en annan årstid. Provianten hade icke gif- 

 vit oss något bekymmer, endast litet the och socker hade vi 

 medfört, och förr än vi lämnade ångbåten, uppköpte vi från 

 dess restauration en rund ost; och med godt mod anträdde- 

 vi vår färd. 



Under de några timmar, vi väntade på tågets afgång,, 

 gjorde vi en liten exkursion vid Usun Ada. Trakten var upp- 

 tagen af väldiga ilygsandskuUar, som sträckte sig ända till 

 hafvets strand, lemnande endast en liten slätt invid ångbåts- 

 hamnen fri, och här var den lilla af låga kojor bestående 

 staden uppbyggd. Ofta nog drifva ostliga stormar massor af 

 sand såväl inpå staden, hotande att begrafva densamma, som 

 öfver jernvägen täckande skenorna, hvarför banans öppen- 

 hållande för trafik är förenad med stor möda och betydliga 



