6 Hjalmar Crohns. [XLVI 



Antonin kommer att beröra sin tids stora frågor ^). Men 

 viktiga kommentarier och. bidrag till hans framställning i 

 ofvannämda delar få vi i hela hans arbete. I den förstnämda 

 hufvndtiteln behandlar han dödssynden avaritia — , för hvil- 

 ken han reserverat ungefär tre gånger så mycket rum somi 

 för en hvar af de öfriga synderna — , och ger i sammanhang 

 med sin framställning af ett af dess värsta species, ocker , en 

 utförlig redogörelse för och värdesättning af förhållanden och 

 företeelser i sin samtids ekonomiska lif. De nämda tredje 

 och fjärde hufvudtitlarna i sitt arbetes III del egnar han de 

 världsliga furstarna och tidens stora samhällsolycka kriget 

 samt de institutioner, i hvilka det offentliga lifvet under hans 

 samtid tog sig uttryck. I sin helhet få vi i Antonius värk en af 

 den stränga medeltida moralisten med stöd af de auktorite- 

 ter, hvilka skattades högst af tidens teologiska vetenskap, i 

 minsta detalj aiifattad värdesättning af de samhällssymp- 

 tom, som sammanhänga med adelns våldspolitik och den indi- 

 vidualistiska kapitalismen ^). 



Det är med psalmistens ord om Josef „constituit euni 

 dominum domus suae, et principem omnis possessionis suae" '^). 

 som, Antonin inleder sin behandling „0m de världsliga fur- 

 starna" (de dominis temporalibus). Han finner i ofvan citerade 

 sats de tre nödvändiga förutsättningarna angifna för hvarje 

 tillbörlig världslig makt och utlägger med en mängd exem- 

 pel, hämtade ur den profana litteraturen och bibeln, dess rätta 

 art och villkor: constituit betecknar, att en styrelse bör äga 

 nödig rättsgrundval, att dess innehafvare icke med våld till- 

 rykt sig sin ställning*), eum att en härskare eller styresman 



^) Jag har vid arbetet hufvudsakligen användt uppl. Verona 1740, toin. 

 I — IV, fol., och citerar städse efter denna samt betecknar den i noterna S. T. 



^) Antonin dröjer i sin framställn. öfver hufvud utan jämförelse utför- 

 ligast vid de högre stånden. 



ä) Psal. kap. 104, v. 21. 



*) Sicut Joseph . . . non sibi accepit dominium et principatum, sed is, 

 qui poterat, scilicet rex Aegypti, eum constituit dominum et principem; vi- 

 dare en massa ex. ur den profana litt. och bibeln. — Si enim aliquis domi- 

 nus injuste capit vel tenet aliquam civitatem vel castrum sine legitime titulo, 

 fur et latro est. Sicut Absalon etc. — Et ut homicida est judicandus, quantum 

 ad eos, quos fecit per se vel suos officiales occidi vel mutilari, licet illi digna 



