N:o 5] Antonin von Florens. 15 



löst eller fast, ett lius, en åker, en häst eller klädnad och på 

 grund af lånet nyttjar denna pant till sin förmån utan att 

 från lånesumman afräkna den vinst man däraf skördat^). 



Ofta ingår Antonin i detta afseende på lifvets minsta 

 förhållanden. Vi få utförliga detaljer, om hvilka former af 

 öfverenskommelser, som äro riktiga beträffande delning af af- 

 kastning och afvel af kreatur, hvilka af ägaren öfverlåtas åt 

 en herde för bete, i hvilka fall af dylik öfverlåtelse kyrkans 

 auktoriteter äro osäkra eller af olika åsikt, huruvida ocker 

 föreligger eller ej, och hvilka slags öfverenskommelser, som i 

 svåra fall lämna den tillnärmelsevis största garanti, för att 

 man skall undgå ofvannämda synd 2). Antonin upptar frå- 

 gan, om man har rätt att försäkra varor vid transport af 

 dem till lands eller sjöss ^j. Vi få uppgifter, om hvilka slag af 

 växelaffärer, som kunna anses tillåtna*), om man har rätt 

 att af notoriska ockrare köpa varor, som hos dem blifvit pant- 

 satta och icke utlösts före förfallodagen ^), om man genom 

 inköp af en skuldsedel får förvärfva sig rätt till utsökning 

 mot den, som utfärdat densamma''). Här behandlas frågan, 

 om en förmyndare åt sin myndling kan erlägga 5 för 100 

 för de penningar han af honom innehar såsom lån ''), om de, 

 som tjäna hos ockrare, hafva rättighet att af dem mottaga 

 lön ^) m. m. 



fiender. Vidare t. ex. frågan, huru förfaras skall, om man utlånat spannmål och 

 spannmålspriset är högre, då länet skall återbetalas (kol. 96). Item quaeritur, 

 cum quis debeat alicui dåre centum hinc ad annum, si creditor ejus petit nunc 

 sibi däri nonagintaquinque et alia quinque sibi remittit, utrum ne sit lici- 

 tum? (kol. 135 f.) 



') S. T. II, kol. 105. 



*} S. T. II, kol. 115 ff. De karakteristiska rubrikerna äro: De usura in 

 soccidis, De traditione boum, De traditione boum vel equorum etc. Följande 

 ex. må gifvas: Sed quaeritur de bobus quid juris, cum Petrus tradit Joanni 

 bovera et vitulura nutriendum usque ad annum, hac videlicet conventione, 

 quod in fine anni vendatur, et Petrus suum trahat capitale, deinde dividatur 

 lucrura (kol. 117); o. s. v. flere exempel i samma stil. 



ä) S. T. IL kol. 121. 



*) S. T. II, kol. 122. 



^) S. T. II, kol. 1-41. 



«) S. T. II, kol. 135. 



') S. T. II, kol. 149. 



^) S, T. II, kol. 145. 



