14 Ernst Biese. [XLVI 



anordnar stationer nära nog lika tätt som i det först behandlade om- 

 rådet och sedan låter stationsnätet glesna mot norden, torde man må- 

 hända träffa ett lämpligt tal, om man för hela området fastställer en- 

 dast halfva antalet stationer, d. v. s. tillsammans 48. 



Nederbördens synnerligen starka tillväxt från hafvet mot kusten 

 och öfver det närmaste kustområdet gör det vidare högeligen önsk- 

 ■värdt, att förutom de 11 å fyrinrättningar placerade stationerna ännu 

 ett antal iakttagelsepunkter upprättas utmed kusten i skärgården och 

 borde väl antalet åtminstone fördubblas så att kuststationernaä antal 

 blefve 22. 



Enligt ofvanstående förslag skulle stationernas antal komma att 

 stiga till 96 -|- 48 -|- 22 = 166. Då såsom nämndt 53 nederbörds- 

 stationer äro i värksamhet, borde alltså 113 nya inrättas. 



I det föregående har det endast varit fråga om de egentliga mät- 

 ningarna af nederbördens mängd och snötäckets höjd om vintern. Lik- 

 väl är det själffallet för öfriga delar af landet lika viktigt som för det 

 begränsade i ett tidigare utlåtande behandlade tavastländska området 

 att äfven andra element, sänskildt de på afdunstningen invärkande, 

 blifva behörigen beaktade. Då jag nu ytterligare hänvisar till nämnda 

 utlåtande, behöfver jag här ej upprepa de synpunkter, som härvid 

 göra sig gällande. De jämförelsevis dryga kostnader, som den instru- 

 mentela utrustningen af alla stationer i antydt syfte och den häraf föl- 

 jande högre aflöningen åt observatörerna skulle medföra, tala dock för 

 att till en början endast å någon mindre del af stationerna ett så vid- 

 lyftigt program som för de tavastländska borde genomföras och att 

 först senare, då den allmänna nederbördsfördelningen och därmed de 

 fullständigare stationernas lämpliga placering bättre än nu kan fast- 

 ställas, antalet af dessa stationer ökas. Frånsedt det tavastländska 

 området, för hvilket ju särskildt program med afseende å ett alldeles 

 specielt ändamål blifvit utarbetadt, kunde man kanske nöja sig med 

 resp. 3, 5 och 6 vidlyftigare stationer för Kumo-, Kymmene- och 

 Vuoksen.systemet samt 6 sådana stationer för landets nordligare delar. 



Jag har i det föregående föreslagit det enligt min mening minsta 

 möjliga antal stationer, som ett modärna anspråk på noggrannhet mot- 

 svarande stationsnät bör omfatta, och vill ytterligare påpeka, att för- 

 slaget endast gäller en första organisation, som i en snar framtid an- 

 tagligen erfordrar komplettering. Skulle det oaktadt det ernådda sta- 

 tionsantalet förefalla stort, ber jag blott att få framhålla alt, om sta- 

 tionerna ställas ännu glesare, hela organisationen lätt kan förfela det 

 ändamål, som nu föranledt frågans upptagande, nämligen utredandet 

 af de klimatiska faktorernas och främst nederbördens inflytande på 

 högvattnens förlopp, hvarjämte utsikten att för särskilda lokaler kunna 

 ställa ens närmelsevis tillförlitliga prognoser öfver blifvande öfversväm- 

 ningar blefve ytterst ringa, hälst tidigare erfarenhet häri helt och hållet 

 saknas. 



Svårigheten att genom frivilliga observatörer upprätthålla äfven 

 jämförelsevis så enkla iakttagelser som de af nederbörden har jag re- 



