III. 



Lärau om atomerna. 



En hundraårig period i kemins utvecklingshistoria. 



Föredrag af 

 OSSIAN ASCHAN. 



Då i år en af kemins målsmän bland Societetens leda- 

 möter har i uppdrag att vid dess årsmöte hålla det sedvanliga 

 vetenskapliga föredraget, ligger det nära till hands att däri 

 behandla de herskande åsikterna om kropparnas minsta delar, 

 atomerna. Två viktiga skäl tala för detta val. Jämt etthun- 

 dra år hafva förflutit, sedan engelsmannen John Dalton för 

 första gången i ett bref till sin landsman Thomas Thomson 

 med stöd af viktiga försökserfarenheter uttalade den lika enkla 

 som genialiska uppfattning om materiens sammansättning, hvil- 

 ken innefattas i hans atomhypotes, och därmed lade grunden 

 till det åskådningssätt, som sedermera under ett helt sekel af 

 den mest fruktbringande utveckling varit det ledande inom 

 vetenskapen. A andra sidan påkalla de senaste årens öfver- 

 raskande upptäckter af de olika slagen materiella och Icemisht 

 värJcsamma strålar samt af de s, k. radioahtiva substanserna 

 från fackmannens sida en värdesättning och kritisk granskning 

 af atomhypotesen, hvilken han hittils varit van att betrakta 

 som en orubblig och för en obestämbar framtid användbar före- 

 ställning. 



Vid hvarje ny upptäckt står dess upphofsman på sina 

 föregångares axlar. Den moderna atomhj^p otesen framträder 

 därför åskådligare vid en kort återblick på atombegreppets ti- 

 digare utveckling. Yi kunna i det följande icke undgå att 

 skatta åt krafvet på en populär form och större tydlighet, med 



