14 Ossian Asclian. [XLVI 



skrift yttrade sig om atombegreppet och bl. a. förklarade de 

 olika oxidationsstadierna såsom en följd af att syreatomer till 

 olika antal förenade sig med samma kropp, hvilade en dylik 

 uppfattning på rent spekulativ grund. 



Vi förflytta oss nu till den på nya idéer så rika tiden 

 före den franska revolutionen. I Paris värkade sedan början 

 af 1770-talet och intill 1794, då hans hufvud föll under fall- 

 bilan, Antoine Laurent Lavoisier, kemins reformator och egent- 

 liga grundläggare. Skilnaden mellan hans och hans föregån- 

 gares äfvensom samtidas åskådning bestod som bekant hufvud- 

 sakligen däri, att medan de sistnämde lade vikt endast vid de 

 kemiska företeelsernas Tcvalitcdiva förlopp, voro för Lavoisier 

 de kemiskt sammanträdande viktsmängderna därjämte bestäm- 

 mande för en riktig uppfattning af dessa företeelser. Medan 

 flogistikerna betraktade förbränningen som en sönderdelning, 

 visade Lavoisier med tillhjälp af den kemiska vågen, att där- 

 vid en förening af det brännbara ämnet med luftens syre ägde 

 rum. Och då han fann, att förbränningsprodukternas vikt 

 noga öfverensstämde med summan af vikterna för den för- 

 brända kroppen och det i förvandlingen deltagande syret, lade 

 han härigenom grunden till den viktiga naturlagen om mate- 

 riens oförstörbarhet. Också för den allmänna kemiska lagen 

 om de honstayita föreningsvikterna, eller att kropparna städse 

 förena sig i bestämda viktsförhållanden, voro Lavoisiers arbeten 

 af grundläggande betydelse. 



Bland dem som mera ingående sysselsatte sig med frågan 

 om de viktsförhållanden, i hvilka kropparna förenas, var också 

 John Dalton. Vid undersökningen af vissa gasformiga kolför- 

 eningars sammansättning upptäckte han de lagbundenheter, 

 som kommit till uttryck i lagen om de multipla proportionerna. 

 Han fann nämligen, att om två enkla ämnen förena sig med 

 hvarandra i mer än ett viktsförhållande, så förhålla sig de 

 viktsmängder af det ena ämnet, som förena sig med ett och 

 samma kvantum af det andra, till hvarandra som de enkla 

 hela talen. 



Dalions skarpa förstånd ledde honom omedelbart till in- 

 sikt om att det måste ligga en djupare orsak till grund för 

 dessa bestämda relationer mellan beståndsdelarnas vikter i de 

 kemiska föreningarna. Han fann en lika enkel som fruktbar 



