18 Ossian Aschan. [XL VI 



värde, hvarmed förstås atomens förmåga att vid sig binda ett 

 visst antal andra atomer. Införandet af detta ur atomteorin 

 härledda begrepp har varit af fundamental betydelse, särskildt 

 vid utforskandet af molekylens byggnad hos de organiska eller 

 kolföreningarna, hvilka utmärka sig genom utomordentlig form- 

 rikedom och komplicerad sammansättning. Den organiska ke- 

 mins därpå baserade utveckling har i själfva värket under de 

 senaste fyra årtiondena varit rent fenomenal. De praktiska 

 resultaten häraf äro hvar man bekanta genom den mängd nya 

 läkemedel, desinfektionsmedel, färgämnen, sprängmedel och ota- 

 liga andra i det hvardagliga lifvet använda nyttiga produkter 

 den alstrat. Därjämte har den lärt att på konstgjord väg fram- 

 ställa naturprodukter med allmännare användbarhet. Också 

 hvarje industri, livari kemiska erfarenheter tillämpas, har blif- 

 vit delaktig af dess framsteg och genom den själf utvecklats. 

 Man kan med skäl påstå, att äfven om atomteorin ej hade al- 

 strat någonting annat än denna på föreställningen om mole- 

 kylernas inre byggnad grundade strukturteori, så hade dess 

 betydelse varit af ofantlig bärvidd. Ur denna strukturteori 

 har sedermera framsprungit den viktiga, likaledes på experi- 

 mentet grundade föreställning, som kommit till uttryck i ste- 

 reokemin. Denna nyaste forskningsriktning tillägger den at 

 massdelar (atomer) sammansatta molekylen utsträckning i rym- 

 den och grundar därpå sin undersökningsmetod. Äfven här 

 har det vetenskapliga utbytet varit rikt och visat sig kunna 

 befrukta industri och teknik. Stereokemin, som utgör en all- 

 männare form af strukturteorin och af alla tecken att döma 

 synes inleda en ny tidsålder inom den organiska kemin, står 

 således också på atomhypotesens grund. 



En synnerligt viktig användning fick atomhypotesen i 

 slutet af 1860-talet för systematiskt ändamål, då det upptäcktes 

 att elementens kemiska och fysikaliska egenskaper äro perio- 

 diska funktioner af deras atom vikter. Anordnas elementen i 

 en fortlöpande serie efter stigande atomvikt, så finner man att 

 de till samma naturliga familj hörande, liknande enkla ämnena 

 återfinnas på vissa afstånd från hvarandra. Härigenom lades 

 icke allenast en grund för elementens indelning i naturliga 

 grupper, utan det blef t. o. m. möjligt att förutsäga existensen 

 af nya element och på förhand fastställa deras atomvikt och" 



