N:o 20] Läran om atomerna. 23 



slag påvisas, hvilka uppgå till hundratusendelar af den minsta 

 kvantitet man kan uppväga. 



Energiutvecklingen bos de radioaktiva substanserna ger 

 sig tillkänna både genom afgifvande af värme, genom utveck- 

 ling af särskilda, dels synliga, dels osynliga strålar samt ge- 

 Eom en gåtfull kemisk förvandling i den såkallade emanatio- 

 nen. Vi måste inskränka oss till att här relatera om dessa 

 fenomen hos deras bäst undersökta bärare, radium. 



Inför man en termometer i ett glasrör, som innehåller 

 en mindre mängd radium, så visar den en temperaturstegring, 

 som kan uppgå till flere grader. Enligt bestämningar af C?^ne 

 och Lciborde uppgår värmeutvecklingen hos 1 g. radium till 

 det betydande beloppet af 866 kilogram kalorier per år. 



De från radium utsända strålarna äro af tre olika slag 

 och kallas a-, §- och y-strålar. Af dessa utgöra a-strålarua huf- 

 vudkontingenten. De äro laddade med positiv elektricitet och 

 röra sig jämförelsevis långsamt. De uppehälles redan af ett 

 6 cm:s tjockt luftskikt och upptagas till största delen t. o. m. 

 af ett aluminiumbläck af 0,i mm tjocklek samt af tunt papper. 

 På grund af sitt förhållande hafva a-strålarna ansetts vara 

 identiska med de ofvannämda kanalstråiarna, och skulle de så- 

 ledes bestå af utslungade små massdelar af ungefär samma 

 storlek som väteatomen eller positiva elektroner. 



jS-strålarna, som utgöra endast en hundradedel af radiums 

 utstrålade energi, förete väsentliga olikheter från ct-strålarna. 

 De genomtränga glas och ganska tjocka metallplattor, så att 

 t. ex. en blyplåt af 1,5 cm tjocklek delvis genomsläpper dem, 

 och fortplantas genom luft till föremål, som befinna sig på ett 

 afstånd af flere meter från det använda preparatet. De äro 

 mättade med negativ elektricitet. Af ett starkt magnetiskt 

 fält aflänkas ett smalt knippe /?-strålar till ett bredt band, på 

 samma sätt som en ofärgad ljusstråle brytes af ett prisma, 

 hvaraf framgår att /3-strålarna ej äro enhetliga och homogena. 

 Bandets olika delar visa i öfverensstämmelse härmed en olika 

 förmåga att genomtränga metaller och en olika rörelsehastig- 

 het, som för vissa andelar uppnår ljusets. Grenom sina kemi- 

 ska värkningar och sin förmåga att hos vissa kroppar fram- 

 kalla fluorescens, hafva /S-strålarna, hvilkas massdelar i medel- 



