24 Ossian Aschan. [XLVI 



tal visa samma storleksordning som katodstrålarna, antagits 

 vara identiska med de sistnämda. 



Hvad slutligen y-strålarna vidkommer, så äro de minst 

 kända och undersökta. De genomgå ända till 5,3 cm tjocka 

 blyplåtar äfvensom människokroppen. Då de icke transportera 

 elektricitet, och deras bana ej påvärkas af ett magnetiskt fält, 

 visa de största likhet med Äön^^en-strålarna. 



Den mest gåtfulla och i kemiskt hänseende viktigaste an- 

 delen af de radioaktiva substansernas förvandJingsformer är 

 den s. k. radioaJctiva emanationen. Den är af substantiell na- 

 tur och eger egenskaperna hos en gas, enär den har diffusious- 

 förmåga och t. o. m, utöfvar ett visst tryck. Ur diffasions- 

 koefficienten, som likväl tillsvidare icke kunnat alldeles nog- 

 grannt bestämmas, har molekylarstorleken beräknats ligga mel- 

 lan talen 40 och 100, och är den således större än syrets och 

 kväfvets. Den radioaktiva emanationens afgång, som vid van- 

 lig temperatur är obetydlig, ökas vid upphettning äfvensom 

 genom upplösning af substansen, men aftager vid afkylning. 

 Den påvärkar både vätskor och fasta kroppar och gör dem 

 temporärt aktiva. Enligt Butherford, som delvis tillsammans 

 med Soddy egnat hithörande fenomen ett ingående studium, 

 består den radioaktiva emanationen af materie i ett mycket 

 labilt tillstånd. I bildningsmomentet förhåller sig denna gas 

 indifferent i förhållande till ett elektriskt fält. Men inom kort 

 begynner inom densamma en kemisk process, den neutrala mo- 

 lekylen afskiljer spontant en negativ elektron, och den kvar- 

 blifvande positiva delen går i det elektriska fältet till katoden, 

 där den vidare förvandlas, alstrande inducerad elektricitet. 



Den uppfattning, att kemiska processer försiggå i emana- 

 tionen och öfverhufvud i de radioaktiva substanserna, har un- 

 der senaste år blifvit sannolik genom Ramsays och Soddy s 

 uppseendeväckande försök. De observerade att i den radio- 

 aktiva emanationens spektrum efter någon tid uppträdde he- 

 liumliujer. Resultatet var i korthet följande. Den ur 50 mg 

 radiumbromid alstrade emanationen leddes med tillhjälp af syr- 

 gas i ett med flytande luft afkyldt rör, syret aflägsnades ge- 

 nom evakuering, den flytande emanationen tvättades med rent 

 syre, hvilken åter aflägsnades. Vid närmare undersökning af 

 den förgasade emanationens spektrum, observerades däri okända 



