о. в. BOGGILD. 



Websky nævner Fladerne g (121) og o (111), mens han derimod 

 ikke kender de tilsvarende Former (121) og (111); dette Forhold gør 

 det overordentlig sandsynligt, at han har ombyttet de positive og 

 negative Oktanter paa Krystallerne; i Almindelighed giver Maalin- 

 gerne vel tilstrækkelig gode Værdier til, at Websky har kunnet 

 skelne mellem de stumpe og spidse Kanter mellem Basis og Prisme; 

 men dette behøver ikke netop at have været Tilfældet med den eller 

 de Krystaller, hvor de nævnte Flader er fundne; den Omstændighed, 

 at Websky angiver, at den optiske spidse Bisektriks staar næsten 

 vinkelret paa (101), viser at han i enkelte Tilfælde maa have for- 

 vekslet For- og Bagsiden af Krystallerne med hinanden. De af 

 Websky maalte Fladevinkler kan ikke tjene til at afgøre Spørgs- 

 maalet; mens (1П) angives at være saa daarlig, at den ikke giver 

 noget Refleks, findes for (121) følgende Vinkler: 



Teor. efter Krenner 

 (12Î) : (110) = 25° 27' (12Г) : (110) = 25° 32' (121) : (110) = 25° 28' 



(12Г) : (011) = 30° 1' (121) : (011) = 30° 14' (121) : (011) = 30° 8' 



I Følge disse Maalinger har man altsaa snarest Grund til at 

 formode, at den paagældende Flade er (121). 



Noget andet bliver Forholdet, naar man ser hen til de nævnte 

 Fladers Optræden paa den Krystal, der af Websky betegnes som 

 Tvilling efter (100) (Websky's Fig. 5); som senere skal vises, er denne 

 Tvillingdannelse ikke ellers kendt hos Kryolitkrystallerne, ligesom 

 ogsaa de af Websky selv anførte Vinkelmaalinger ikke kan siges at 

 bevise den; hvis den tegnede Fladekombination virkelig er iagttaget 

 — og derpaa synes Websky's Tekst (Pag. 819) at tyde — nødes man 

 i det mindste til enten at antage den nævnte Tvillinglov eller ogsaa 

 Tilstedeværelsen af de nævnte to Former. 



Ogsaa Krenner anfører de to Former, /(12Î) og q(lU), og her 

 maa man lægge Mærke til, at Krenner virkelig er klar over, at det 

 er sjeldne Former og altsaa maa have lagt Vægt paa at konstatere 

 deres Tilstedeværelse med absolut Nøjagtighed. Imidlertid viser de 

 angivne Vinkler, at Fladerne er saa daarlig udviklede, at man ikke 

 kan slutte noget af Maalingerne (Værdien for (111): (001) stemmer 

 endogsaa meget nøje med den beregnede for (111): (001)) og om de 

 Maader, paa hvilke Fladerne optræder paa Krystallerne, angiver 

 Krenner intet, hverken i Teksten eller i Figurerne; da Krenner 

 imidlertid efter al Sandsynlighed har bestemt Kryolitens Tvilling- 

 dannelser galt, har dette maaske givet Anledning til Antagelsen af 

 disse Former; man vil nemlig se, at Tvillinger efter (110) maa med- 

 føre, at Fladerne af s (121) optræder symmetrisk paa begge Sider af 

 Tvillinggrænsen (cfr. Krenner's Fig. 6) mens Tvillinger efter [110] 



