22 



о. в. Bøggild. 



Fig. 8. Kryolit. Tvilling efter 

 Baumhauers Lov. 



Et Par andre Krystaller, som jeg har maalt, har ogsaa givet en 

 Drejning nær ved 90°, saa at dette synes at være det almindeligste 

 Tilfælde; det vil derfor maaske være det rigtigste at udtrykke Loven 

 noget anderledes, end Baumhauer har gjort det; i Stedet tor Tvilling- 

 akse (001) : (110), Omdrejning 89° 52' eller 90° 08' maa man hellere 

 sige at Omdrejningen er omtrent 90°. 



De afbildede Krystaller vil have givet 

 Eksempler paa nogle af de vigtigste Ejen- 

 dommeligheder i Udseendet af disse Kry- 

 staller; det vil for det første ses, at Flade- 

 kombinationerne ikke paa nogen Maade 

 afviger fra det almindelige hos Kryoliten ; 

 i?i^ Tvillingdannelsen synes altsaa ikke at have 

 haft nogen Indvirkning paa Udviklingen 

 af Flader. De to Individers Stilling til 

 hinanden er noget forskellig, idet de snart 

 (Fig. 4) slutter sig sammen til en enkelt 

 tærningformet Masse, næsten uden ind- 

 springende Vinkler, mens de i andre Til- 

 fælde er mere selvstændigt udviklede. Som tidligere omtalt gør det 

 nogen Forskel paa Tvillingernes Udseende, enten den øverste Prisme- 

 flade er (110) eller (1Ш) ; det første Tilfælde kan ses i Fig. 6 og 7, 

 det andet i Fig. 4 og 8. En anden Forskel i Krystallerne fremkom- 

 mer ved, at den Vinkel, som de øverste Prismeflader danner med 

 hinanden, undertiden kan være indspringende (Fig. 4 og 5) undertiden 

 udspringende (Fig. 8). Det vil ses, at Tvillinggrænsen altid er meget 

 uregelmæssig, hvad der ikke skyldes, at de Flader, der danner den, 

 er daarlig udviklede, men kun den Omstændighed, at de to Individer 

 ikke ved Grænsen ligger i fuldkomment samme Niveau, men det 

 ene i Reglen hæver sig mere eller mindre frem over det andet; un- 

 dertiden, som ved Fig. 4, faar man ogsaa tydelig Indtrykket af, at 

 det ene Individ vokser et stort Stykke hen over det andet. 



De nu beskrevne Tvillinger hører til den Klasse, som efter 

 Goldschmidt ^ benævnes heteroaksiale, og er i Virkeligheden et af 

 de faa Tilfælde, hvor der ikke er nogensomhelst Mulighed for at 

 forveksle dem med de almindelige (homoaksiale) Tvillinger, naar 

 man ikke begaar Fejltagelser ved selve Hovedorienteringen af de to 

 Individer. Disse sammenknyttes først og fremmest ved den fælles 

 Akse (110) : (001), og at den er nøjagtig parallel i dem begge, viser 

 den store Overensstemmelse mellem de fundne og beregnede p-Yæi- 



1 Zeitschr. f. Kryst. 43. 1907, p. 582. 



