Krvstalform off Tvillinffdannclscr hos Kryolit, Perovskit og Boracit. 



31 



Mugge' og Nacken ■-'; den sidste bestemmer nærmere Omdannelses- 

 lemperaluren til 553^— 56Г. Allerede i 1884 havde Mugge imidler- 

 tid, som ovenfor nævnt, beskrevet Tvillingdannclser ved Opvarm- 

 ning af den kornede Kryolit; men det er vistnok umuligt i det en- 

 kelte al konstatere, hvad det er for Tvillinglove, Mugge har iagt- 

 taget. For det første beskriver Mugge, som i et senere Afsnit skal 

 godtgøres, temmelig sikkert Tvillingdannelserne i den kornede Kry- 

 olit før Opvarmningen forkert; dernæst fremgaar det ikke tilstrække- 

 lig klart, om Kryoliten har været opvarmet til en højere eller lavere 

 Temperatur end den nævnte; Temperaturen bestemtes ved at an- 

 bringe et Stykke Zink ved Siden af Kryoliten og opvarme Zinken 

 til den var smeltet, hvilket sker ved 423°, og man skulde saaledes 

 nærmest synes, at Omdannelsestemperaturen ikke var overskredet; 

 men paa den anden Side tyder selve Beskrivelsen af Tvillingdannel- 

 serne nærmest paa, at Kryoliten virkelig har været regulær, thi i 

 dette Tilfælde fremkommer der i Reglen et meget indviklet System 

 af Lameller, som senere skal omtales, mens man ved Ophedning 

 under den nævnte Temperatur i det mindste i de fleste Tilfælde 

 faar forholdsvis faa, overordentlig regelmæssigt løbende Lameller. 

 Forhold, som bestemt kan parallelliseres med dem, der er beskrevet 

 i Mügge's Fig. 3 — 5, har jeg ikke iagttaget. 



Baumhauer' omtaler ogsaa Tvillinglameller, frembragte ved Op- 

 hedning af Kryolitkrystaller, men forsøger ikke at give nogen nær- 

 mere Beskrivelse af dem. 



Ved Opvarmning af Kryolitkrystaller har 

 jeg iagttaget følgende: 



Samtidig med at Temperaturen stiger, afta- 

 ger Dobbeltbrydningen ganske gradvis og for- 

 svinder tilsidst fuldstændig; afkøler man der- 

 efter Krystallen, fremkommer der i den et me- 

 get indviklet System af Tvillingdannelser, som 

 det er ganske umuligt at udrede ; hvor fin La- 

 melleringen er, fremgaar ogsaa ved Maaling af 

 Krystallerne, hvorved det viser sig, at Fladerne 

 giver et nogenlunde enkelt Refleks, der med 

 tilstrækkelig Nøjagtighed ligger paa de regulære 

 Fladers Plads; de monokline Overfladestykker 

 er altsaa saa smaa, at de ikke enkeltvis kan 

 gøre sig gældende; Afvigelserne fra de regulære 

 Værdier maa antages at hidrøre fra, at de mo- 



m' (C) 



mJ'(c) 

 Fig. 19. Kryolit som ved 

 Opvarmning har været 

 omdannet til den regu- 

 lære Modifikation. Bog- 

 staverne i Parentes be- 

 tegner de regulære 

 Former. 



1 Centralblatt f. Min. 1908, p. 34. 



2 Centralblatt f. Min. 19Ü8, p. 38. 

 « Zeitsch. Kryst. 11., 1886, p. 170. 



