Krystalform og Tvillingdannelser hos Kryolit, Perovskit og Horacit. 7 



(101) ikke var symmetriske i Forhold til Begrænsningen af denne 

 Flade; Afvigelserne var dog kun c. 2°, hvilket, som allerede Groth 

 ved sit Referat af denne Afhandling har paavist/ ikke kan antages 

 at ligge udenfor Nøjagtighedsgrænsen ved den benyttede Metode. 

 De af Descloizeaux anførte Vinkelmaalinger, ved hvilke han kommer 

 til Værdier, der noget nærmer sig til Websky's, viser at det af ham 

 benyttede Materiale maa have været yderst daarligt. 



Ved de af mig udførte Maalinger paa de særlig veludviklede 

 Krystaller har jeg kunnet konstatere, at Kryoliten er monoklin. Som 

 de senere anførte Vinkeltabeller vil vise, stemmer de fundne Værdier 

 for de bedste Krystallers Vedkommende fuldkomment med de teore- 

 tiske efter Krenner; jeg har derfor i det følgende overalt benyttet 



dennes Elementer: 



a : b : c = 0.96615 : 1 : 1.3883 



ß = 90° 11' 



3. Kombinationer. 



De almindelige Kryolitkrystaller er udviklede efter en aldeles 

 bestemt Type, som kun i ringe Grad varierer i de forskellige Til- 

 fælde; denne Type er allerede beskrevet af Krenner, og jeg kan i 

 det væsentlige bekræfte de Resultater, han er kommet til, selv om 

 jeg for nogle af de sjeldnere Fladers Vedkommende nærer nogen 

 Tvivl om, hvorvidt Bestemmelsen er rigtig. 



De almindeligste og altid mest fremherskende Flader er c (001) 

 og m (110), som tilsammen danner den vel kendte tærninglignende 

 Krystalform; efter disse Flader er de almindeligste de oktaeder- 

 lignende Afstumpninger af Hjørnerne bestaaende af /"(ОН), у (101) og 

 Ä:(101) og dernæst endelig а (100), />(111) og s (121); ingen af de 

 nævnte Former er sjeldne, selv om de oftest er ganske smaa; men 

 hermed indtræder der ogsaa, som det synes, en meget afgjort Af- 

 brydelse i Fladeudviklingen, saa at man kan gennemsøge et meget 

 stort Antal Krystaller uden at finde en eneste anden Form; selv hos 

 de omtalte smaa, af Flink indsamlede Krystaller, hvor de mindre 

 hyppige af de ofte nævnte Former ofte opnaar relativ betydelige 

 Størrelser, findes der ikke Spor af andre Former, undtagen i enkelte 

 Tvillingkrystaller, hvor man har Grund til at antage, at vedkommende 

 Former, saavel som selve Tvillingdannelsen, er frembragt ved Glid- 

 ning. Kun hos Krystallerne fra 1908 findes en hel Del andre For- 

 mer, som sikkert er primære, og som i det følgende skal omtales 

 nærmere. Først skal imidlertid de Tilfælde undersøges, hvor der i 

 Literaturen er beskrevet andre Former end de nævnte. 



1 Zeitschr. f. Kryst. 10, 1885, p. 642. 



