Kiystalform og Tvillingdannelser hos Kryolit, Perovskit og Boracit. 5 



udgøres af Jærnspat sammen med de andre i Kryoliten almindelige 

 Malme; i denne Blanding findes talrige, indbyrdes forbundne Hulrum, 

 hvis Vægge er beklædte med et tyndt Lag finkornet Kryolit, paa 

 hvilket Krystallerne sidder uden den mindste Regelmæssighed. 



2. Krystalsystem. 



Den første Beretning, man har om Kryolitkrystallerne, er af 

 Hagemann,^ der antager Mineralet for at være rombisk; Maalingerne 

 er foretagne med Anlægsgoniometer, og med et saadant kan man 

 naturligvis ikke, tilmed ved saa smaa Krystaller, konstatere Skæv- 

 heden af Basis i Forhold til Prismefladerne. Senere undersøgte Dana"^ 

 Krystallerne og bestemte dem som rombiske?; Maalingerne viser, at 

 Krystallerne maa have været yderst daarlig udviklede, da de enkelte 

 Værdier dels afviger flere Grader indbyrdes (f. Eks. 110:110 = 85° 

 — 89° 30'), dels afviger betydelig fra de teoretiske Værdier (efter 

 Krenner); uagtet Maalingerne nærmest tydede paa, at Krystallerne 

 var monokline, og Descloizeaux (efter Dana's Opfattelse) ogsaa ad 

 optisk Vej var kommet til samme Resultat, mente Dana dog, at 

 Krystallerne sandsynligvis maatte være rombiske, da den forment- 

 lige Tvillingdannelse efter (110) ikke frembragte nogen indspringende 

 Vinkel paa (001); som senere skal vises, eksisterer denne Tvillinglov 

 imidlertid efter al Sandsynlighed ikke hos Ivrj^liten, men erstattes 

 af den meget nærliggende efter [110] og denne skal netop ikke frem- 

 bringe nogen Kant paa (001); hermed bortfalder altsaa ogsaa den 

 eneste Grund Dana havde til at henføre Mineralet til det rombiske 

 System. 



Omtrent ved samme Tid beskrev Wersky^ Kryolitkrystallerne 

 og kom til det Resultat, at de var trikline; de Maalinger, paa hvilke 

 han støtter dette, viser, at han maa have haft et meget ufuldkomment 

 Materiale til sin Raadighed; oftest er hver enkelt Vinkel kun maalt 

 een Gang, og Erfaringen viser, at de stærkt stribede Hovedflader 

 hos de almindelige Krystaller giver ret daarlige Reflekser og stærkt 

 afvigende Vinkelværdier. Alene et Blik paa Wersky's Fundamental- 

 vinkler vil vise os dette: 



Variationer teor. (efter Krenner) 



110:110 = 88° 3' 88° 2' 



110 : 001 = 89° 36' 89° 52' 



110 : 001 = 89° 58' (89° 50'— 89° 59') 89° 52' 



011:110 = 55° 30' 55° 35' 



011:110 = 55° 46' 55° 46' 



1 Arner. Journ. of Science, 42, 18G6, p. 268. 

 - System of Mineralogy 5th ed. 1868, p. 126. 

 3 \. Jahrb. f. Min. 1867, p. 810. 



