68 О. в. BOGGILD. 



sammen, og man faar da to Individer med to Par Flader af (101) 

 og (110) sammenfaldende, hvad der giver den tidligere omtalte Tvil- 

 lingdannelse efter [111]; udføres Drejningen derimod saa vidt, at 

 Kanten (101): (110) i det ene Individ falder sammen med Kanten 

 (101) : (001) i det andet, faas en heteroaksial Tvilling, der i hele sin 

 Orientering nærmer sig overordentlig meget til foregaaende, homo- 

 aksiale, og som af den Grund næppe vil have nogen Udsigt til at 

 dannes. ^ Paa samme Maade finder man, at en Drejning om Aksen 

 [101], der staar meget nær ved Normalen paa (101) giver Tvilling 

 efter (112); en Drejning om Normalen paa (lOf) giver Tvilling efter 

 [111] og om [10Î] Tvilling efter (112). En Drejning om Normalen 

 paa (011) giver Tvilling efter Baumhauer's Lov, mens Drejning om 

 Aksen [011] giver Tvillinger efter den nye Lov. I de to sidste Til- 

 fælde kommer man, som det vil ses, til heteroaksiale Love, der alle- 

 rede efter den Tydning, der tidligere er givet af dem, maatte anta- 

 ges at frembyde en Del Variation, og ved at tj'de dem som frem- 

 bragte ved Drejning om de regulære Tretalsakser, finder man en 

 endnu større Mulighed for Varieren af de to Tvillinglove; ved hver 

 af dem vil man saaledes kunne tænke sig en Mængde forskellige 

 Akser og Planer, der søger at indstille sig efter hinanden i de to 

 Individer og derved dreje disse en lille Smule til den ene eller anden 

 Side. Der er imidlertid ingen Grund til at betragte hver enkelt af 

 disse nye Stillinger som en selvstændig Tvillinglov; de tidligere 

 givne Tydninger af disse Tvillinger har den Fordel, foruden at 

 være mest anskuelige, at de udelukkende tager Hensyn til de mest 

 dominerende Planer og Akser hos Mineralet, og vil ogsaa af den 



1 I det mindste har jeg aldrig lios Kiyolit, livor Forholdene dog paa Grund af 

 Kr3^stallernes Godlied er nogenhinde lette at konstatere, fundet det mindste Spor 

 af, at en heteroaksial Tvillingdannelse kan gøre sig gældende, naar den nærmer 

 sig stærkt til en liomoaksial ; ved denne sidste er jo ogsaa de Elementer, der 

 sammenhinder de to Individer, langt talrigere. Om Forholdet hos andre Mine- 

 raler kan være anderledes, er højst tvivlsomt; Goldschmidt (Zts. f. Kr3'st. 1908, 

 44, 40 ff.) beskriver f. Eks. hos Kvarts en Sammenvirken af to Tvillinglove, af 

 hvilke den ene (efter s (1121)) er homoaksial. den anden (ZwicKAU-Loven) hetero- 

 aksial, hvilke Love sjnes at konkurrere og begge at udøve deres Indflydelse paa 

 Krystallernes indbj'rdes Stilling; i hvert Tilfælde lader den heteroaksiale Tvilling- 

 dannelse sig her ikke sikkert bevise. Et andet Tilfælde, hvor heteroaksial Tvil- 

 lingdannelse sj^nes at eksistere i Nærheden af homoaksial, nemlig Brögger's 

 Hydragillittvillinger (Zts. f. Kryst. 1880, 16, 24 ff.j er af Johnsen (Centralbl. f. 

 Min. 1907, 407) men dog sikkert med Urette, forsøgt tydet som homoaksial (efter 

 [130]), og den samme Tj'dning er forsøgt overfor de forskellige Eksempler paa 

 TscHEKMAKS 3die Lov. I det hele taget er Kr^^oliten, saa vidt jeg kan se, det 

 eneste Stof, hvor heteroaksiale Tvillinger (Baumhauer's Lov og den пз'^е Lovj er 

 udviklede saaledes, at de ikke i mindste Maade nærmer sig til de homoaksiale. 



