IV. PEROVSKITENS STRUKTUR. 



Den første, der har beskrevet dette Minerals Dobbeltbrydning, er 

 Descloizeaux^; han har særlig undersøgt Krystaller fra Zermatt og 

 sj'nes ikke at have fundet nogen polysyntetisk Struktur, da han kun 

 beskriver saadanne Snit, der er vinkelrette paa en af de optiske 

 Akser; af dennes Beliggenhed og øvrige Forhold slutter han, at Pe- 

 rovskitens „Primitivform" maa være et retvinklet rombisk Prisme, 

 og at den optiske Aksevinkel maa være omtrent 90^ , saa at der ikke 

 kan • skelnes mellem spids og stump Bisectrix; alligevel angives: 

 p > V. Den lyse Perovskit fra Ural angives at forholde sig som 

 Mineralet fra Zermatt, mens den sorte formodes at være regulær, 

 saa at Mineralet altsaa er dimorft. 



At kunstige Perovskitkrystaller ligeledes indvirker paa det pola- 

 riserede Lys, vises af Hautefeuille^. 



Kenngott ^ formoder, at Perovskiten i Analogi med Titanjern, 

 krystalliserer romboedrisk; dette staar dog i fuldstændig Modstrid 

 med Descloizeaux's Angivelser. 



Descloizeaux^ bestemmer den optiske Aksevinkel til 87° 55', 

 svagt stigende med Temperaturen; Dobbeltbrydningen er positiv. 



Hessenberg'' beskriver en Perovskit fra Wildkreuzjoch i Tyrol, 

 fra hvilken Forekomst der den Gang kun kendtes een lille Krystal; 

 selv om man ikke direkte kan bevise, at denne og andre senere 

 fundne virkelig er Perovskit, gør dog den ret fuldstændige Overens- 

 stemmelse i Form og andre ydre Egenskaber dette overordentlig 

 sandsynligt. Hessenberg finder imidlertid, at den giver et enakset 

 Aksebillede. 



' .\nn. des Mines, Ser. 5, Tome 14, 1858, S. 417. 

 - Ann. de Chim. et Phys. 4, 1865, S. 163. 

 3 Minerale der Schweiz, 1866, S. 237. 

 * Nouvelles recherches . . , 1867, S. 84. 

 ' Min. Notizen. N. F. 7. Heft, 1871, S. 38. 



