Krystalforni og Tvillingdannclser hos Kryolit. PcTovskit og IJoracit. 75 



Baumhaukr's egne Tegninger et derfra afvigende Symnielriforhold. 

 Hvad selve Bestemmelsen af Tvillinglovene angaar, kan man ikke 

 ved Hjælp af iEtsningsfignrer skelne mellem de ret nærliggende 

 Love (,112) og [111], hvorfor den sidstnævnte heller ikke er iagttaget 

 af Baumhauer, uagtet han dog ogsaa har henyttet Tj^ndsnit ved 

 Undersogelsen *. At de Partier, der repræsenteres af den rombiske 

 Prismellade, er næsten helt enkeltbrydende, forklares af Baumhauer 

 som hidrørende fra en hidlejring af meget tynde Lameller; imidler- 

 tid angives ikke nærmere, hvorpaa han støtter denne Antagelse, der 

 synes at stemme meget daarlig med de allerede af Descloizeaux 

 iagttagne virkelige Forhold. 



I en større Afhandling over Perovskit forfægter Ben Saude ''^ 

 den helt nye Teori, at Lamellerne hos dette Mineral ikke beror paa 

 Tvillingdannelse, men paa molekulære Spændinger. Som en Hoved- 

 grund for denne Antagelse anføres (S. 16) det Forhold, at smaa Revner 

 i Krystallen frembringer Forkastninger i Lamellerne; endvidere (S. 27) 

 at Grænserne forskydes ved Opvarmning, hvad der ikke skal kunne 

 finde Sted ved virkelige Tvillingdannelser; ^ særlig lægges der Vægt 

 paa, at Ætsningsfigurer, der før Forskydningen passer i Form til den 

 ene Slags Lameller, efter denne kommer til at ligge paa den anden 

 Slags, som de oprindelig slet ikke kan dannes paa. Naar man imid- 

 lertid senere hos saa mange forskellige Mineraler, og navnlig ogsaa, 

 som vist i det foregaaende, hos Kryolit finder, at hele Fladekom- 

 plekser ved Glidning kan omdannes til unormale, d. v. s. saadanne 

 som ikke kan forekomme paa den oprindelige Krystal, er der ikke 

 noget mærkeligt ved, at det samme kan finde Sted med de Flader, 

 der begrænser Ætsningsfigurerne, uden at disses Form i det væsent- 

 lige derved forandres. 



Under disse Forhold kan man heller ikke vente sig, at Ben Saude 

 skal have fundet noget nyt, der kan kaste Lys over Perovskitens 

 Tvillingdannelser; han har, som han ogsaa selv bemærker (S. 29), 



1 I øvrigt giver И. det tydeligste Billede af Strukturen hos v. Kokscharow (Mat. 

 zur Mineralogie Russlands, 8, 1878, S. 41). Af de tre marke Lameller i Figuren, 

 er de to øverste efter (112|; de burde egentlig være tegnet med en uskarp 

 Grænse (da denne danner 45° med Papirets Plan); men i Stedet for er Grænsen 

 bleven uregelmæssig, hvad den el'ter mine Iagttagelser aldrig er. Den nederste 

 Lamel (mPi^;) maa i Virkeligheden være en Tvillingdannelse efter [111], og ved 

 at sammenholde Striberetningen med den, der er angivet paa den teoretiske 

 Enkeltkrystal, ser man. at den i al Fald ikke kan være efter (112); imidlertid 

 skulde denne Tvillinggrænse ikke gaa i)arallel med Tærningens Kanter, men af- 

 vige 7^ derfra. 



- Leber den Perovskit. Göttingen 1882. 



" Hertil kan dog bemærkes, at man hos Kryolit kan finde ganske de samme 

 Forhold. 



