Krystalform og Tvillingdannclser lios Kryolit, Perovskit og Moracit. 77 



Gang enkeltbrydende Perovskil som ganske smaa, gule Krystaller i 

 Peridotit; Krystallerne er sikkert nok bestemte ved Analyse. I de 

 forskellige andre Tilfælde, hvor Perovskiten er beskrevet som mikro- 

 skopisk Bjærgartsbestanddel, er den for det meste dobbeltbrydende. 

 Fedorow/ der indordner baade den regulære og rombiske Perovskit 

 i sit Struktursystem, foreslaar for den sidstnævnte Navnet Metape- 

 rovskit. Mar- viser, at de tidligere for Perovskit ansete, oklaedriske 

 Krystaller fra Magnet Cove, der, som allerede af Ben Saude paavist, 

 i indre Bygning fuldstændig stemmer overens med den almindelige 

 Perovskit, i Virkeligheden staar nærmere ved Dysanalyt. Descloizeaux-^ 

 anstiller en Del optiske Undersøgelser over Mineralet, som dog ikke 

 bringer noget væsentlig nyt; han anskueliggør Forholdene ved at 

 tænke sig den enkelte Krystal opbygget af 12 (eller muligvis 24) Py- 

 ramider med Rombedodekaederlladerne som Grundllader. Der angives 

 at findes Spor af horizontal Dispersion, hvad der skulde tyde paa 

 monoklin Symmetri.^ Det betvivles meget stæn-kt, at Mineralet fra 

 Wildkreuzjoch virkelig er Perovskit. Holmquist"' beskriver nærmere 

 Bygningen af den kunstig dannede Perovskit (S. 216 ff.), som tænkes 

 at være sammensat af 6, 8 eller 12 enkelte Individer, der hver for 

 sig igen er sammensatte af yderst fine Krystaller af forskellig Orien- 

 tering.'' 



MUGGE' har konstateret, at Dobbeltbrydningen ikke forsvinder 

 ved svag Rødglødhede. Hvorledes Forholdet er ved stærk Rødglød- 

 hede, kan ikke direkte iagttages; men Mugge slutter af den Omstæn- 

 dighed, at Lamellerne ikke har flyttet sig, at det heller ikke er 

 sandsynligt, at der kan være foregaaet Omdannelse ved den Tempe- 

 ratur. Naar man betænker, hvor regelmæssig Tvillinglamellerne 

 kan komme igen ved Boracit, Katapleit o. a. polysyntetiske Mine- 

 raler, synes denne Slutning imidlertid ikke at være videre berettiget. 



Bowman^ beskriver Perovskit fra Burgumer Alp, som ligger ved 



1 Zts. f. Kryst. 20, 1892, S. 74. 



- Amer. Journ. of Sei. 4U, 1890, S. 403. 



» Bull. Soc. min. de France, 16, 1893, S. 218. 



* Dette bestyrker dog ikke Tschermaks Teori; thi efter dennes Opstilling skulde 

 der findes „geneigte" Dispersion. 



'' Bull. geol. Instit. Upsala. 3 (1896-97), Upsala 1898, S. 181-268. 



'' Heri sj'nes egentlig at ligge en Modsigelse; overhovedet er det vanskeligt at for- 

 staa, hvorledes Holmquist, ligesom tidligere Kokscharow, kan tænke sig poly- 

 syntetiske Komplekser i Tvillingstilling til hinanden, og det er ikke let af den 

 udførligere Beskrivelse at se, hvilke Fænomener der ligger til Grund for en 

 saadan Antagelse. Inddelingen i 8 Individer (Holmquist's Fig. 19) strider direkte 

 imod Perovskitens rombiske Symmetri, da en af de tre BegrænsningsHader maa 

 komme til at svare til den rombiske Basis. 



' Centralblatt f. Min. 1908, S. 36. 



« Min. Magazine, 1808, S. 156. 



