88 О- В- BOGGILD. 



skulde være dannet ved højere Temperatur, gør Groth ^ herimod 

 opmærksom paa, at denne Antagelse er mere end usandsynlig af 

 geologiske Grunde, og som et hermed analogt Tilfælde anfører 

 Baumhauer,^ at svovlsurt Kali ved lavere Temperatur krystalliserer 

 i rombiske Tvillinger af heksagonalt Udseende, mens det først ved 

 højere Temperaturer omdannes til virkelig heksagonalt. I samme 

 Afhandling fremkommer Baumhauer med en Del Indvendinger mod 

 liere af Klein's Anskuelser om Boraciten, som ikke her skal omtales 

 nærmere, ligesom heller ikke en Del Indvendinger, som Mallard ^ 

 anfører mod Klein, indeholder noget væsentlig nyt. I en Afhand- 

 ling, hvori Klein ^ svarer paa disse Angreb, gentager han ogsaa i 

 det væsentlige sine tidligere Teorier; han havde allerede i Forvejen'' 

 antydet den Mulighed, at et forøget Tryk kunde have bevirket, at 

 Boraciten var dannet i den regulære Form, og hævder endnu stadig- 

 væk, at Mineralet først har været regulært, men siden ved Afkøling 

 er indtraadt i en abnorm (rombisk) Tilstand, mens det dog endnu 

 er geometrisk regulært. En lignende Tendens til at betragte Mine- 

 ralet som regulært gør sig ogsaa gældende hos Hankel ^', der for at 

 forklare den af Mack gjorte Iagttagelse, at nogle Boraciter (nemlig 

 de, der er opbyggede af Pyramider med Tærningfladerne som Grund- 

 flader) ved pyroelektriske Forsøg faar alle Tetraederiladerne negativ 

 elektriske, antager, at disse Krystaller er Gennemvoksninger af to 

 Tetraedre. Brauns^ holder det i øvrigt for usandsynligt, at den 

 nævnte Opbygningsmaade virkelig eksisteier, og har i den Anledning 

 undersøgt Snit af Boracit med eet fremherskende Tetraeder, som 

 trods store Uregelmæssigheder nærmest viser sig at være opbygget 

 af Pyramider efter Rombedodekaederfladerne. Da imidlertid efter 

 Mack tetraedriske Krystaller netop skal være opbyggede paa denne 

 Maade, mens kun de Krystaller, der overvejende begrænses af to 

 Tetraedre, skal have den anden Bygning, beviser Brauns' Iagttagelser 

 egentlig intet. Brauns henregner Boraciten til de Substanser, der er 

 optisk anomale paa Grund af Dimorfi, idet han ligesom Klein an- 

 tager, at den er dannet som regulær. Angaaende Ætsningsfigurerne 

 slutter Brauns sig nærmest til Baumhauer's Tydning. Ligesom 

 Brauns har i øvrigt ogsaa en Russer Agofonoff^^ forgæves søgt 



1 Zeitsch. f. Kryst. 9, 1884, S. 405. 



2 Sst. 10, 1885, S. 451. 



3 Bull. Soc. min. de France, 9, 1886, S. 54. 

 * N. Jahrb. f. Min. 1887, 1, S. 223. 



s Nachr. d. k. Gesell, d. Wiss. Göttingen, 11, 1884, S. 469. 



6 Abh. d. k. Sachs. Gesell, d. Wiss. 24, 1887, S. 320. 



^ Die optischen Anomalien der Krystalle, 1891, S. 93 ff. 



8 8. Congress d. rnss. Nat. 1890, 4. Sect. 15-20 (Ref. Ztsch. f Kryst. 23, 1894, S. 75). 



