Krvstalforni og Tvillingdannolser Iios Kryolit, Perovskit og Boracit. 89 



efter de efter Baumhauer's Skema opbyggede Boracitkrystaller, mens 

 derimod Baumhauer selv^ konstaterer begge Opbygningstyper i Kry- 

 staller fra Westeregeln, dog saaledes, at de ikke ber som i Krystal- 

 lerne fra Lüneburg er knyttede til bestemte ydre P'ormer. Blandt de 

 mange nye Iagttagelser over Ætsningsfigurer ved Boraciten maa 

 særlig mærkes, at disse paa den rombiske (110) paavises at være 

 usymmetriske, hvilket fuldkomment stemmer med den rombisk-he- 

 mimorfe Symmetri. Baumhauer påaviser i øvrigt, at Tvillinggræn- 

 serne kan forskyde sig under selve Slibningen, hvorved det Fæno- 

 men forklares, at Figurerne kan findes paa en anden Fladedel end 

 den, hvor de egentlig hører hjemme. 



De foran nævnte Undersøgelser viser, at Boraciten, saa vidt man 

 kan slutte af de fysiske Egenskaber, er rombisk hemimorf. Optisk 

 forholder Mineralet sig ganske som Perovskit, idet det har en Akse- 

 vinkel paa meget nær 90°, og med Akserne saaledes orienterede, at 

 de kommer til at staa vinkelret paa Prismefladerne. Ætsningsfigu- 

 rerne er vel blevne tydede paa meget forskellig Maade, og er ogsaa 

 ret vanskelige at frembringe veludviklede; men efter Baumhauer's 

 sidste Undersøgelser er det aldeles utvivlsomt, at de ogsaa viser hen 

 til rombisk Hemimorfi hos Boraciten. Hvad de pyroelektriske For- 

 hold angaar, er de vel hidtil blevne tagne til Gunst for det regulære 

 System, mens de i Virkeligheden fuldkomment svarer til den rom- 

 bisk-hemimorfe Krystalform. 



Hvad jeg i det følgende nærmest skal paavise, er at Boracitens 

 Tvillingstruktur fuldkomment lader sig forklare ved Antagelsen af 

 de samme tre Love som hos Perovskit ; det er vel ikke muligt hos 

 Boraciten direkte at konstatere Tilstedeværelsen af dem ved Maalin- 

 ger af Fladevinklerne, da disse stemmer saa overorordentlig nær 

 overens med dem i det regulære System, at det kun i enkelte særlig 

 heldige Tilfælde har været muligt at konstatere en Afvigelse fra 

 dette; men den fuldkomne Analogi med Perovskiten i Forbindelse 

 med, at de tre Tvillinglove stemmer overens med dem, som man 

 teoretisk maa vente, stiller dem ogsaa udenfor al Tvivl. 



Til Trods for den Analogi, der hersker mellem Boraciten og 

 Perovskiten, frembyder dog Snit af disse to Mineraler et højst for- 

 skelligt Udseende; hertil bidrager, foruden den forskellige Farve og 

 Lysbrydning, først og fremmest den Omstændighed, at Sammenvoks- 

 ningsfladen for Tvillingerne efter [111] hos Boracit er omtrent paral- 

 lel med „Oktaedret", mens den hos Perovskiten nærmest var parallel 

 med „Tærningen". Da tillige denne Tvillingdannelse oftest er den 

 mest fremtrædende hos Boracit, faar Snittene af denne et langt mere 

 kompliceret Udseende, end Tilfældet var med Perovskiten. 



^ Die Resultate der Atzmethode in der krystallographischen Forschung. Leipzig 1894. 



