Nyopdagede Nordbo-Ruiner i .Tulianeliaab-Distrikt. 



101 



nedad, og Vejen gik mod Øst langs med et sneverl Elvleje, [)aa hvis 

 Sider saas tydelige Spor af, at der til Tider hersker ret stormlidde 

 Vinde fra Øst, medforende SandlUigt; som Følge heraf var Vejen og 

 Fjeldene paa begge Sider blottede for Vegetation; Fjeldene havde en 

 stærk blaagraa Tone; i Sandet langs Elven saas tydelige Spor af 

 Björn. Elven lob ud i en Sandslette, antagelig ca. ^/2 Fjerdingvej 

 bred og en Fjerdingvej lang; paa alle Sider лаг den omgivet af høje 

 blyfarvede Fjelde, antagelig 1000 Fod høje; mod Nordvest var et 

 Pas, hvorigennem man kunde se ud til den store, fra Bræen kom- 

 mende Elv; medens selve Sandsletten var vegetationslos, var der i 



Im.iIiiII 



mzzzzz. 



'/ Ш/Ш///Щ 



10 



30 



^o 50 Fod 



Fig. 2. Ruingruppe 64 a. 



den nordostre Side, hvor en Opgang fandtes, en Trekant oppe paa 

 Fjeldet, som var bevokset med nydelig Skov, Pil og mandshøj Birk. 

 Efter at være steget op der gennem en med Sand fyldt Kløft, gik 

 \^ejen en Tid langs med en boj Bjergaas, som vi havde paa højre 

 Haand; denne besteges et Sted, hvor den antagelig var ca. 800 Fod 

 høj; fra Toppen saa man da mod Syd ned i et Dalstrøg, som strakte 

 sig Vest-Øst og var jevnt bevokset med Pil og Birk; mod Nord og 

 Øst saa man to Elve og i det fjærne to Bræer. Vi steg ned ad Syd- 

 skrænten, gik gennem Birk og Pil, hvis Løv Nattefrosten allerede 

 havde afsvedet, og traf Kl. 7 nede i Dalen paa en Plet, bevokset med 

 gule Ranunkler, Dueurt, Kvaner og de saakaldte „niviarssiat" (Jom- 

 fruer, røde Blomster), paa det Sted saas tydehge Ruiner; disse (Fig. 2) 



