Iagttagelser over Krvolitgiuppeiis Mineraler. Щ 



MalcMiale а Г iiialsk ..Kiolil" lil Laaiis lil lhuiers<)o;elso. Del viser sig 

 i del væsentlige at viore byggel som det nylig beskrevne Slykke. 

 Alle de sloekholmske Stykker er i Hovedsagen opbyggede аГ eet 

 (polysyntelisk) Kryolit- og eet Kryolilionilindivid , der er voksede 

 igennem hinanden paa den mesl komplicerede Maade. Dog er der i 

 Enkelthederne en ret stor Forskel; det storsle аГ Stykkerne (indtil 

 15 cm i Diameter), som allerede omtales af Nohdenskiölo ', indeholder 

 de samme Bestanddele, som er afbildede paa Fig. 1, nemlig mørk, 

 kompakt Krj'olit, hvid, poios Kryolit og Kryolitionit; аГ Kiolit lindes 

 overordentlig lidt. Alle de mindre Stykker indeholder ikke den 

 morke Kryolit, men Blandingen af den porøse Kryoht og Kryolitioniten 

 er meget tæt spækket med Kiolitkrystallcr, der, som sædvanlig i det 

 uralske Materiale, er uden krystallogralisk Forbindelse med hinanden. 

 Det al' NouDEXSKioLO omtalte hvide, kaolinlignende Mineral, der findes 

 paa det store Stykke, og som formenes at være Gearksutit, viser sig 

 i Følge sine fysiske Egenskaber utvivlsomt at maatte henføres til dette 

 Mineral. 



Va'sentlig anderledes end den hidtil beskrevne uialske Kr34)Iit 

 forholder eii saadan sig, der findes paa et andel Slykke i Museet i 

 København. Den lindes ogsaa her som et enkelt polysyntelisk Indi- 

 vid, der sidder indeklemt i den sa^dvanlige, løst sammenhobede 

 Masse af Kiolitkry staller; dog grænser den ogsaa paa den ene Side 

 til en større Kvartskrystal og et med denne sammenvokset Thomse- 

 nolitindivid, som senere skal beskrives næn-mere. Kryoliten, hvis 

 største Udstrækning er omtrent 4 cm, er i Midten kompakt med kun 

 faa Kiolitkrystaller indesluttede; udadtil bliver den stæ^rkt porøs og 

 er blandet med større Mængder Kiolit, saa at der ikke lindes nogen 

 bestemt (inense mellem de to Mineraler. Kioliten optncder her, lige- 

 som i det foregaaende Stykke, i isolerede Krystaller, der ikke er i 

 krystallografisk Forbindelse med hinanden. I^aa de Steder, hvor 

 Kryoliten græmser til Hulrum, er dens Overflade ret uregelmæ'ssig 

 uden udviklede Krystaltlader, og det ser næ^rmest ud til, at Kryoliten 

 har været Genstand for Opløsning; da den tilgncnsende Kiolit imid- 

 lertid optræder med meget fuldkomne Krystalflader, nødes man til at 

 antage, at dette Mineral er dannet, efter at Kryoliten var opløst. 



Den her behandlede Kryolit er af hvidlig eller svagt rødlig F'arve 

 og i Besiddelse af en usædvanlig kraftig, tilsyneladende Spaltelighed 

 i een Retning, ledsaget af en stærk Perlemorglans. I Tyndsnit viser 

 Kryoliten sig at være opbygget paa en højst ejendommelig Maade, 

 idet den kun indeholder eet eneste Lamelsystem, med to regelmæssigt 

 afvekslende Individer, saaledes som det kan ses paa Fignr ;}, Tavle III; 

 Strukturen ligner altsaa fuldsta'iidig almindelig Plagioklasstribning. 

 1 Geol. Foren. Förh. Stockholm. 8, 1886, S. 175. 



