Iagttagelser over Kryolitgruppens Mineraler \1'Л 



koniede, eller udgøres af sm;i;i Iviyslnller аГ 1 2 mni's (lemieinsnit. 

 Krystalbegrænsning er iUke rundet. Kioliten grænser udadtil mod 

 Kryolit, og Grænsen er rel ejendouiuielig, som det kan ses paa Tvl. 

 III, Hg. 4. Her er del lyse. stærk I dobbellbrydende, Kiolit, mens det 

 mørkere med Tvillinglamellerne er Kryolit. Kiolitens Hovedmasse 

 lindes nederst til venstre som en sammenliaMigende Flade; men udenfor 

 (len ligger en Del mindre, isolerede Partier, der viser sig at udslukke 

 paa samme Tid som Hovedmassen, altsaa \ære Dele аГ samme Indi- 

 vid. Hvad enten nu de adskilte Partier kan væn'e forbundne udenfor 

 Snittets Plan eller, hvad det nærmest ser ud til, er helt isolerede, 

 synes Strukturen at tyde paa, at der har fundet en stærk Resorption 

 af Kioliten Sted; Kryoliten er vokset under samtidig F'ortan-ing af den 

 først dannede Kiolit. Hvorfor Processen er forløbet saaledes, er del 

 ikke muligt at sige; den maa i alt Fald have vædret ledsaget af en 

 Udskillelse af Fluoralluminium. PZjendommeligt for Kioliten er, at 

 den er overordentlig fri for fremmede Indblandinger. De forskellige 

 Malme som Jærnspat, Zinkl)lende, Svovlkis m. m., der i saa stor 

 Ma'ngde oplnieder i Kryoliten, mangler aldeles i Kioliten, selv om de 

 i øvrigt kan findes ta't ved (irænsen mod dette Mineral. Det er lige- 

 ledes ret paafaldende, at denne Kiolit ikke ledsages af Flusspat, saa- 

 ledes som det er Tilfældet med den almindelige, finkornede Kiolit 

 (Arksutiten). 



Kioliten er i Besiddelse af en kraftig Spaltelighed efter { ÜÜ1 } , 

 hvilken Flade er forsynet med en smidv Perlemorglans, svagere, men 

 dog ret tydelig efter { 111 }. Spaltningstladerne er kun daarhg egnede 

 for Vinkelmaalinger, da de altid er stærkt buede, navnlig de efter 

 { 001 ). Ved Maalinger paa de bedste Stykker, jeg kunde finde, har 

 jeg faaet Værdier af p for { 111 }, varierende fra 55° 7' til 56° 86', 

 mens den for de uralske Krystallers Vedkommende angives til 5ö° 50'; 

 dog er Overensstemmelsen tilstrækkelig god, til at man kan bruge 

 den ved Bestemmelsen af Mineralet. Spaltelighedsskemaet, der iøvrigt 

 fuldstændig stemmer med det af Krkxnkr^ angivne, frembyder en 

 teoretisk Vanskelighed; hvor der i det tetragonale System findes 

 Spaltelighed efter en Pyramidefiade, maa man nemlig antage, at Stof- 

 fet hører til den saakaldte „mode octaédral"; udregnes Netarealerne 

 for de to Flader, faas s^ { 001 } = 1,8428 og s^ { 101 } (hvilken Flade 

 svarer til {ill} hos Kioliten) = 1,4007. Man skulde altsaa vente sig 

 størst Spaltelighed for Pyramidefladens Vedkommende; men dette 

 strider afgjort mod Iagttagelserne. Endnu mere uklart bliver For- 

 holdet, naar man tager Hensyn til den af andre Forfattere angivne 

 Spaltelighed. Auerbach og Hermann ^ angiver kun pyramidal Spaltc- 



1 Mat. u. naturw. Ber. aus Ung., 1, 1883, S. 22. 



- Verli. d. Russ. k. Miner. Gesell. St. Petersburg. 1851, S. 0. 



