lie о. п. HOGGILD. 



idet Kryoliten ved højere Temperatur ogsaa er regulær. Dette viser 

 sig dog ikke at være Tilfældet; opstilles et Stykke af de sammen- 

 voksede Mineraler paa Goniometret, saaledes at en af Kryolitens 

 Hovedflader (enten { 110 ) eller { 001 } er polarstillet, og Værdierne af 

 ÇP regnes ud fra en anden af disse, faar Kryolitionitens Spaltnings- 

 tlader fuldkomment uregelmæssige Værdier. 



I Habitus afviger den uralske Kryolitionil stærkt fra den grøn- 

 landske ; mens denne er farveløs, klar og gennemsigtig, er den uralske 

 graalig hvid og kun i ringe Grad gennemsigtig, hvad der under Mi- 

 kroskop viser sig at hidrøre fra en stor Ahengde indesluttede, lang- 

 strakte, ganske smaa Luftblærer. Spalteligheden er mest fremtræxlende 

 hos det uralske Mineral. At de to Mineraler er identiske, har jeg 

 vist ved følgende Bestemmelser: Litiumreaktionen er nøjagtig saa 

 stærk som i det grønlandske Mineral; Vægtfylden af de reneste Brud- 

 stykker er bestemt til 2,774 (for den grønlandske 2,777 — 2,778); Lys- 

 brydningen er bestemt i Totalreflektometer 

 paa en sleben og poleret Plade til 1,3:59:5 (for 

 den grønlandske 1,3:395) for gult Lys. 



Paa enkelte Steder i den porøse Kryolit- 

 masse er der fundet Krijslaller af Kryolitioni- 

 ten. De er meget smaa, højst ^V. mm i Dia- 

 meter, men smukt udviklede og begrænsede 

 af Rombedodekaedret c/{ll0} og Ikositetrae- 

 dret n (211 }, som vist paa Fig. 2. Fladerne 

 giver ret skarpe Reflekser paa Goniometret, 

 Fi<*. 2. Kryolitionit. Ural. Denne Krystal form er i god Overensstemmelse 



med, hvad man kunde vente efter Mineralets 

 udprægede rombedodekaedriske Spaltelighed; ejendommeligt er det, 

 at de Krystaller, der fremkommer ved Inddampning af en vandig 

 Opløsning, udelukkende er begra^nsede af Tan-ningflader, saaledes 

 som Ussixd har paavist. 



Thomsenolit og Paknolit. 



Angaaende disse Mineraler har jeg ikke noget væsentligt at føje 

 til den Beskrivelse, som er givet af Krexner o. a. De er begge i 

 Krystalform og i de fleste andre Henseender meget lidet varierende, 

 selv om navnlig Thomsenoliten optræder under noget forskellige For- 

 hold i de forskellige Tilfælde. Den af Krexxer angivne Regel, at 

 Thomsenoliten altid er tidligere dannet end Paknoliten, har jeg ogsaa 

 funden at gælde absolut i alle de typiske Forekomster af disse Mine- 

 raler, men desuden har jeg fundet to forskellige Typer af regelmæs- 

 sige Sammenvoksninger mellem de to Mineraler, i hvilke Thomsen- 

 oliten afgjort er den yngste af Bestanddelene; disse ejendommelige 



