118 



О. H. Bøggild. 



/P P 



lukkende er beklædt med Sammeiivoksningskrystallerne, mens den 

 udenfor dette Omraade beklædes med Tbomsenolit, der paa almindelig 

 Vis kan være ledsaget af mindre Mængder Ralstonit eller Paknolit. 

 De smukke, korsformede Komplexer er afbildede i Fig. 3; de er i 

 Naturen ofte ret regelmæssig udviklede; dog kan i nogle Tilfælde 

 Tliomsenolitbeklædningen van^e mindre tæt og indskrænke sig til 

 enkelte mere isolerede, spidse Krystaller. Kompleksernes Længde 

 kan være indtil 12 mm, Bredden 7 mm ; i Almindelighed er de dog 

 en Del mindre. Mængdeforholdet mellem de to Mineraler kan variere 

 en Del; mens, som ovenfor nævnt, Paknoliten undertiden er langt 

 dominerende, reduceres den i andre Tilfælde til et Minimum, saa at 



den slet ikke rager frem udvendig. Om 

 den nogen Sinde kan mangle i det Indre, 

 er dog ret tvivlsomt, da det, saa vidt 

 man kan se, er Paknolitens Prismevin- 

 kel, der bestemmer Stillingen af Thom- 

 senolitkrystallerne. Ved Maalinger har 

 jeg fundet, at Thomsenolitens Basis'er i 

 de forskellige Fløje meget nær ligger i 

 samme Zone, og at den indbyrdes Vin- 

 kel mellem dem svarer ret nøje til 

 Paknolitens Prismevinkel (9(S°40'), selv 

 i\s^ Шг m S, <t^ e, ^"^ ^^^^ \\q\s. kan л ære Afvigelser paa 



indtil et Par Grader. Denne Beliggenhed 

 af Thomsenolitkrystallerne gør det imid- 

 lertid højst usandsynligt, at der kan 

 foreligge nogen Tvillingdannelse, da de 

 Pyramider, der i saa Fald skulde være 

 Tvillingflader, maatte faa et ret kompli- 

 ceret Symbol. Desuden vilde ogsaa Fore- 

 komsten at en Paknolitkrystal midt i et 

 Tvillingkomplex være ganske umotiveret. 

 Paknoliten er begrænset af de sædvanlige Flader /?? { 110 } og 

 />{lll); den er altid Tvilling efter ( 100 ), hvad dog ikke er synligt 

 paa Figuren. Thomsenoliten er begræ4iset af c ( 001 } , ^(lll}, 

 r{22l}, s {331 } og m { 110 }; dog er Pyramide- og Prismefladerne 

 som oftest svære at bestemme, da de, som sædvanlig hos Mineralet, 

 danner en stærkt stribet Overflade , der i Goniometret giver en sam- 

 menhængende Række Reflekser. Karakteristisk er det, at de lodrette 

 Flader af g, /• og a altid vender, som vist paa Figuren, nemlig hen- 

 imod den Retning, hvor Paknolitens spidse Kanter findes, og dette 

 bekræfter sig ogsaa ved Tyndsnittene. De vandrette Flader af de 

 nævnte Pyramider vender oftest opad; men det modsatte finder ogsaa 



Fig. 3. Sammenvoksning af Thorn- 



senolit og Paknolit. 1. Tj'pe 



Ivigtut. 



