136 H. p. Steknsby. 



var trukket i)aa Land og anbragt saaledes med Bunden opad, at den 

 ene Ræling hvilede paa den flade Klippe, medens den anden støttedes 

 af Stokke. Over hele den aabne Side var lagt Skind. Det var mest 

 gamle Kvinder og Enker, der holdt til under Konebaaden. 



Den 15. Juni rejste Assistent Th. Thomsen og jeg til Christians- 

 liaab ombord paa den af ..Den Kgl. Grønlandske Handel" fragtede 

 norske Damper „Ekspedit". Fra Christianshaab gjorde vi sammen 

 en Ekskursion til den noget sydligere beliggende Lokalitet Niset, og 

 senere rejste vi i samme Konebaad til Clavshavn. Her skiltes imid- 

 lertid vore Veje, idet Assistent Thomsen rejste ind til Tessiusak-Fjord 

 for at foretage arkæologiske Undersøgelser, medens jeg fortsatte Rejsen 

 med Konebaad til Jakobshavn. Assistent Thomsen fortsatte senere 

 sine Udgravninger tiere Steder længere Nord paa i Disko-Bugt, særlig 

 ved Sermermiut \ed Jakobshavns-Isfjord, samt paa et Par Steder ved 

 Torsukatak-Isfjord; men paa den senere Del af Rejsen var det mere 

 lejlighedsvist, at vore Ruter kunde falde sammen. 



Under Opholdet i Christianshaab indtraf den 17. Juni mellem 8 

 og 9 Aften en omtrent total Solformørkelse. Himlen var overtrukket 

 med en let Dis, gennem hvilken Solen saas som en mat Skive. Man 

 kunde da let holde ud at se paa Solen og bekvemt følge, hvorledes 

 Solskiven dækkedes efterhaanden og lilev halvmaaneformet og der- 

 paa mere og mere seglformet. Grønlænderne, der af de Danske havde 

 faaet Besked om, at der vilde indtræde en Solformørkelse, havde i 

 tiere Dage været stærkt optaget af Begivenheden, som forud voldte 

 dem en vis Betænkelighed. Nu stod de oppe })aa Fja^det Vest for 

 Kirken i en stoi' Flok. De allerfleste vendte Ryggen imod Solen 

 under Formørkelsen, og alle l)lev de tavse, idet Dagslyset dæmpedes 

 mere og mere og efterhaanden fik et ejendommeligt rødligt Aftenskær. 

 Til sidst var det saa mørkt, at man knaj) vilde have kunnet læse i 

 en Bog. Dog kun en kort Stund — saa begyndte det atter at lysne. 

 I samme Øjeblik lød der et Jubelraab oppe paa Fjældet, — „den 

 kommer igen! den kommer igen!" raabte Grønlænderne, og der kom 

 Liv i Klyngen, som snart efter spredtes i mindre Grupper. 



I Jakobshavn, hvor jeg opholdt mig en halv Snes Dage, boede 

 jeg hos den gæstfri Distriktslæge Kiær, der er kendt som Forfatter 

 af flere Afhandlinger om grønlandske administrative Forhold. Under 

 mine Studier ved Jakobshavn og Nabopladserne Igdlomiut og Kingig- 

 tok ha^■de jeg til Tolk den forhenværende Kateket Eli Sivertsen, en 

 særdeles intelligent (ironiænder, der af Sprogforskeren Christian Ras- 

 mussen i Fortalen til hans dansk-grønlandske Ordbog omtales som 

 en nyttig Medhjælper. Under den senere Del af min Rejse havde jeg 

 en mindst ligesaa nyttig Hjælper i en ung grønlandsk Kateket Peder 

 Dalager. 



