-A 



Etnografiske og antropogeografiske Rejsestiidier i Nord Grønland l'ld!). 149 



Jeg var (la meget glad ved, at jeg atter skulde til Rodebay og 

 derved kunde Faa Lejlighed til nærmere at tale med Karl Olrik. Hos 

 ham fik jeg alle ønskede Oplysninger. Ikke hans Stedfader er Kajak- 

 rorets Opfinder, men derimod dennes Broder, den fornævnte Jens 

 Reimer, der var født 1824 ved Jakobshavn og døde 1894 ved 

 Rodebay. 



I 1867 — 1868 boede Jens Reimer endnu ved Jakobshavn, og Karl 

 Olrik var da ved Ata hos sin Stedfader. I Sommeren 18()8, da Jens 

 Reimer — saaledes som han plejede hver Sommer — i Konebaad 

 var rejst op til Ata for at jage Sæler, saa Karl Olrik ham for første 

 Gang bruge sit førsl konstruerede Kajakror. Karl Olrik ved dog 

 ikke, om han har lavet det i Foraaret 1868 eller maaske allerede i 

 Efteraarel 1867. I Sommeren 1867, da han var ved Ata, havde han 

 ilivertfald intet Ror. 



Karl Olrik, der iøvrigt er gift med Jens Reimer's Datter, vidste 

 nøje Besked med Rorets Oprindelseshistorie. Jens Reimer's allerførste 

 Forsøg med et Styreapparat gik 

 ganske simpelt ud paa at binde 

 en lang, tynd Snor til den sidste 

 Kajakrem og lade den flyde i 

 Vandet efter Kajaken. Men Sno- 

 ren sank i Vandet og nyttede 

 intet. Jens Reimer brugte den 



kun een Dag. Fig. 3. Gengivelse af Tegning, der viser det 



Jens Reimer forsøgte saa første Forsøg med Kajakror. C er Kajakens 



med en Efterligning af Skibs- Bagende. Kajakens Omrids samt Vand- 



^^ , ^ , ,. _, overfladen AB tegnedes af Forf., medens 



roret. Han lavede al en Iræ- ,r ■ , <.r>,i*c т- ^ 17 ■ ^ 



Kajakrorct D og de to Snore E og F ind- 



plade et Ror, der var noget tegnedes af Grønlænderen Karl Olrik, 



større end de nuværende Kajak- 

 ror. Efter Karl Olriks Anvisning maa det have været c. 34 cm langt 

 og 13 — 14 cm bredt. Det var meget fint lavet og anbragt i Bag- 

 enden af Kajaken ligesom et Skibsror, saaledes at en Del af det ra- 

 gede op over Vandfladen. Men det havde et Par slemme Fejl; det 

 lavede Støj i Vandet, og det gik let af, da det var vanskeligt at faa 

 de to Sejlgarnssnore, hvormed det fastgjordes, til at sidde fast. 



Imidlertid havde dog Jens Reimer saa god Nytte af sit Ror, at 

 han fandt Efterlignere blandt de andre Fangere. Ifølge Karl Olrik's 

 Forklaring kunde disse ikke lave saa fint et Ror som den snilde 

 Jens Reimer, hvorfor de satte det ned under Kajaken, for at det 

 skulde være skjult. Og paa den Maade naaede de ved en tilfældig 

 Omstændighed til den bedste Løsning af Problemet, som bruges den 

 Dag i Dag. 



Saavidt Karl Olrik vidste, лаг det ved Rodebay, at man først 



