180 О. в. BOGGILO. 



2. Agatligneiule Flusspat og Thomseiiolit. 



De her behandlede Dannelser har i Modsætning til Paknoliten 

 kun været kendt i forholdsvis kort Tid; saa vidt jeg kan se, har 

 Museet faaet de Første Prøver i 1899, og det er som Følge deraf 

 sandsynligt, at disse Mineraler kun findes i de dybere Dele af Brud- 

 det. I Literaturen er de kun omtalt ganske kort i min Mineralogia 

 Groenlandica Ч 



Forekomstmaaden er meget ensartet, idet de ^^gatlignende Mine- 

 raler som sammenhængende Lag beklæder Væggene af Sprækker i 

 Kryoliten. Hvor stor Udstrækning disse Lag har, vides ikke; i de 

 hjembragte Stykker kan de strække sig over Flader paa indtil 20 

 Centimeters Diameter. Den Omstændighed, at Lagets Struktur gen- 

 nemgaaende er overordentlig ensartet indenfor hvert enkelt Stykke, 

 mens forskellige Stykker oftest varierer overordentlig meget indbyr- 

 des, synes at tyde paa, at Laget er afsat i flere forskellige Hulrum, 

 der ikke staar i direkte Forbindelse med hinanden. 



Som en absolut Regel gælder, at det agatagtige Lag aldrig findes 

 udskilt umiddelbart paa Kryoliten eller paa de i denne forekommende 

 Mineraler (Jærnspat, Kvarts mm); der findes altid imellem dem et 

 Lag krystallinsk Thomsenolit, hvis Mægtighed kan variere fra ^/2 

 mm til flere Centimeter. Grænsen mellem Kryolit og Thomsenolit, 

 der ses paaTvl. 4 Fig. 4 og delvis ogsaa paa Fig. 10, er altid meget 

 uregelmæssig, idet Thomsenoliten sender Forgreninger ind i Kryoli- 

 ten i alle Retninger; man faar nærmest Indtrykket af, at Kryoliten 

 er blevet absorberet af Thomsenoliten; i al Fald er der aldrig Spor 

 af Krystalflader paa Kryoliten. Hvor Thomsenoliten grænser til 

 Kvarts eller Jærnspat, synes den derimod ikke at have udøvet nogen 

 væsentlig opløsende Virkning paa disse Mineraler, hvorfor Grænsen 

 i disse Tilfælde bliver ret regelmæssig; paa Fig. 3 ses Jærnspat at 

 danne Underlaget for Thomsenolit, paa Fig. 4 ses en enkelt Kvarts- 

 krystal til Venstre. 



Thomsenoliten er i Reglen i den nederste Del (nærmest Un- 

 derlaget) temmelig finkornet; opadtil bliver Individerne større og 

 ender i vel udviklede Krystaller, der ses paa flere af Figurerne, 



Mægtigheden af de agatlignende Lag varierer fra ca Va mm til 

 4 mm. Farven er ret forskelligartet; nogle Lag er klare og farve- 

 lose, andre klare og violette; oftest er de dog ret uigennemsigtige 

 og af en brunlig Farve. For det meste spaltes de enkelte Lag me- 

 get let fra hinanden, hvorfor de ogsaa oftest er i Besiddelse af en 

 kraftig Perlemorglans. Det er næppe muligt uden Anvendelse af 

 polariseret Lys at se, hvilke Lag der bestaar af Flusspat og hvilke 



1 Medd. om Grønl. 32. 1905. S. lO.x 



