De stalaktitiskc Mineraler fra Ivigtut. 1^3 



polariseret Lj^s. Ogsaa i andre Snit er der iagttaget lignende P'or- 

 hold til Dels forbundne med en Brecciedannelse. 



7. Endnu el ejendommeligt Forhold skal fremhæves, nemlig 

 det, at der i de ydre Dele af de stalaktitiske Lag ofte synes at være 

 en Tilbojelighed til Kryslaldannelse, saaledes at Grænsen mellem de 

 to Dannelsesmaader ikke altid er skarp, eller ogsaa kan de veksle 

 med hinanden. I Snittet, der er afbildet i Fig. 9 og 10, ses Flus- 

 spaten indenfor det tynde, dobbelte Thomsenolitbaand at være ud- 

 viklet som regelmæssige Tærningkrystaller, der synes at være vok- 

 sede gennem dette Baand og igen komme frem i Flusspatens yder- 

 ste Begrænsning; i Fig. 10 er noget lignende Tilfældet. I Fig. 6 er 

 Forholdet nærmest omvendt, hvad dog ikke fremtræder tydelig paa 

 Figuren; her har der udenpaa det yderste, jævnt forløbende Flus- 

 spatlag afsat sig enkelte smaa Thomsenolilkrystaller, uden paa hvilke 

 der igen tindes et ganske tyndt Lag stalaktitisk Flusspat, hvorefter 

 der saa igen er dannet krystallinsk Thomsenolit. 



Hvad Bestemmelsen af de to her behandlede Mineraler angaar, 

 maa bemærkes følgende. Lag af fuldstændig enkeltbrydende Flus- 

 spat er analyseret af Chr. Christensen ; x\nalysen, der er anført i 

 Mineralogia Groenlandica \ har givet følgende Resultat: /1лС^\С>4/ 



Ca 47,72 /$^0°''"'¥?Ô 



AI 0,79 • /^ ^ ^"^ t\C) 



%.... 0,18 LU LIBKAr- 



Na .... M2 V^V ^" A. 



■ P 47,81 4>îf^y 



H^O... 1,49 



99,41 



^ # Ь 



Ovenstaaende Tal viser, at vi bar med en nogenlunde ren Flus- 

 spat at gøre; muligvis er den blandet med lidt Thomsenolit. De 

 dobbeltbrydende Former af Flusspat er ikke analyserede ; dog viser 

 Lysbrydningen, Vægtfylden og Forhold overfor Opvarmning, at man 

 ogsaa her har med Flusspat at gøre, selv om den muligvis ikke er 

 saa ren som ovenstaaende. 



Thomsenoliten er ikke analyseret; men de forskellige fysiske 

 Forhold tillader ogsaa her en sikker Bestemmelse af Mineralet. Fra 

 Paknolit kan det foruden ved Spalteligheden, der kun sjældnere kan 

 konstateres, kendes ved den betydelig mindre Aksevinkel, der gør, 

 at man let kan faa begge Akser i Synsfeltet. For de først dannede 

 Lags Vedkommende viser tillige det ovenfor omtalte Forhold, at de 

 er optisk orienterede nøjagtig som de Thomsenolitkrystaller, uden 

 om hvilke de er dannede, at de maa bestaa af dette Mineral. 



1 1. c. s. 106. 



