184 О. в. BOCGILI). 



Med Undtagelse af de ovenfor under Stk. 7 beskrevne Forhold, 

 der kun spiller en forholdsvis underordnet Rolle for de agatagtige 

 Lags Bygning, udgør disse overalt en enkelt Generation; de Proses- 

 ser, der har givet Anledning til disses Dannelse, har næsten overalt 

 virket uden Afbrydelse. Efter at de agatlignende Lag var dannede, 

 har der i de fleste Hulrum afsat sig krystallinsk Thomsenolit, ofte 

 i Form af meget smukke og klare Krystaller, der i Modsætning til 

 andre Thomsenolitkrystaller er absolut farveløse. Der er aldrig fun- 

 det Spor af noget andet Mineral end Thomsenolit indenfor de agat- 

 lignende Lag. 



Del vil efter det foregaaende være øjensynligt, at der her i disse 

 Dannelser foreliggeren bestemt Serie, nemlig; (1) krystallinsk Thom- 

 senolil, (2) agatlignende Flusspat og Thomsenolit og (8) krystallinsk 

 Thomsenolit. De tre Led er saa konstant sammenhørende, at de 

 ogsaa genetisk maa staa i Forbindelse med hinanden. Hvorledes 

 og hvorfor disse Mineraler er afsatte paa denne Maade, er det mig 

 umuligt at finde nogen virkelig Forklaring paa. Det er f. Eks. van- 

 skeligt at tænke sig, hvorfor den Opløsning, hvoraf Mineralerne er 

 dannede, overalt har været saaledes beskaffen, at den har afsat Be- 

 standdelene netop i den nævnte Orden, og endnu mere gaadefuldt er 

 det, at kun det midterste Led, nemlig det, der overvejende udgøres 

 af Flusspat, er blevet agatagtigt, mens Flusspaten, med ganske ube- 

 tydelige Undtagelser, ikke er afsat i krystallinsk Form. 



Hvorledes selve de agatlignende Lag er dannede, er det næppe 

 her Stedet al komme nærmere ind paa; de er saa øjensynlig nær 

 beslægtede med selve Agaten i Dannelsesmaade, at enhver Agatteori 

 ogsaa nødvendigvis maa gælde de her behandlede Mineraler. Den 

 Egenskab, som maa anses for at være den væsentligste ved Agat- 

 strukluren, og som bestemt adskiller denne fra Drypstenstrukturen, 

 er den, at de enkelte Lag ved deres Dannelse øjensynlig ikke har 

 været det mindste paavirkede af Tyngdekraften, idet de fortsætter 

 sig med tilsyneladende nøjagtig samme Tykkelse hele Hulrummet 

 rundt. Efter den almindelig anerkendte Teori er Agaten dannet paa 

 den Maade, at hvert enkelt Lag er afsat for sig, det ene inden i det 

 andet, ved at Hulrummet afvekslende har været tomt og vandfyldt'. 



' Herimod har R. E. Liesegang (Centrbl. Min. 1910, S. 593, 1911, S. 497 og 1912, 

 S. 65) fremført, at Agaten skulde være dannet paa een Gang af geléagtig Kisel- 

 зл'ге, og at Lagdelingen skulde være fremliommet ved et Diffusionsfænomen ude 

 fra. Teorien .som støtter sig til den Iagttagelse, at man i Gelatine ved Hjælp af 

 Bundfældning kan frembringe noget lignende Ringsystemer, er for Agatens Ved- 

 Ivommende yderst usands3'nlig, bl. a. af den Grund, at Farvestoffet i saadanne 

 Tilfælde, hvor Agaten er afsat indenfor en Zone af Bjærgkrystaller, maatte anta- 

 ges for største Delen at være udgaaet fra Spidserne af disse, hvad der paa 



