Epidemiske S^'gdomme i Grönland. 209 



J. Collin ^ anfører saaledes under Omtalen af Logen Kronprin- 

 sens-Eiland, der anlagdes 1778 og egentlig er et Hvalfangeranlæg: 

 „Stedet har været vel besat med gode Grønlændere indtil Aaret 1786, 

 da en smitsom Sygdom bortrev de fleste og deriblandt Stedets gamle 

 faste Beboere. Siden den Tid har det næsten altid haft Mangel paa 

 duelige Grønlændere. I Aarene 1796 og 1798 døde et usædvanlig 

 stort Antal smaa Børn. En stor Del af disse Børns Sygdom var af 

 en besynderlig Beskaffenhed. Med megen Spiselyst hentæredes de, 

 lik en stor opblæst Mave og døde efter nogle Maaneders Svaghed 

 uden synderlige Smerter; dette har afskrækket Grønlændere, som 

 have Børn, fra at bosætte sig her*'. 



Indbyggerne paa Hunde-Eiland undgik den Smitsot, som her- 

 skede i 1786 paa Kronprinsens-Eiland. 



S. Carstens^ bemærkes: I Efteraaret 1798 ,.var næsten alle de 

 Indfødte paa Kronprinsens og Hunde-Eiland angrebne af Skab, hvoraf 

 nogle endog døde*'. 



Under Kapitlet: Typhøse Febre har jeg i det efterfølgende op- 

 ført nogle Epidemier, hvis sande Natur er noget tvivlsom. 



' J. Collin: Efterretninger om Grønland. Det skandinaviske Litteraturselskabs 



Skrifter. København. 1809. Side 181 etc. 

 - S. Carstens : Bidrag til Nordgrønlands Krønike. Det grønl. Selskabs Aarsskrift I. 



Odense 1906. 



