228 Gustav Meldorf 



hele Befolkningen, 70 Mennesker, men ingen døde. Dette er det syd- 

 ligste Sted, hvor jeg med Sikkerhed ved, at typhøse Sygdomme ere 

 iagttagne i Grønland." 



„Disse Epidemier synes at have en Forkærlighed for Efteraaret 

 og Vinteren; den første af de ovenanførte hegyndte saaledes i Sep- 

 tember 1846 og varede til April 1847, den anden begyndte i Novem- 

 ber, den tredie begyndte i de sidste Maaneder af Aaret og fort- 

 satte ind i 1854; kun den fjerde foretrak den mildere Aarstid og 

 varede fra Midten af April til Slutningen af Juli, I et Par Tilfælde 

 er der forud for Epidemiens Optræden iagttaget en gastrisk Dispo- 

 sition, saaledes 1847, da der i Begyndelsen af Efteraaret bemærkedes 

 mange katarrhalsk-gastriske Tilfælde i Nord-Grønland, og i Efteraaret 

 1853, da der i hele det m ellem grønlandske Lægedistrikt med Und- 

 tagelse af Holstensborg iagttoges mange gastriske Tilfælde, medens 

 Typhoid-Feberen kun viste sig i Sukkertoppens Distrikt, altsaa det 

 nordligste disponerede Distrikt", 



I det efterfølgende har jeg samlet alle de Oph'sninger, der i 1864 

 stod til Prof, Lange's Disposition og suppleret dem de Meddelelser, 

 der foreligger om typhøse Sygdomme siden dengang. 



Det fremgaar heraf, at typhøse Febre er optraadte paa hele 

 Vestkysten af Grønland ligefra de allersydligste Pladser (Pamiagdluk 

 m. m.) ved Kap Farvel (i 1882) og til Kap York-Egnen (i 1902), Men 

 Epidemierne synes rigtignok at have stor Forkærlighed for Nord- 

 Grønland, i mindre Grad for Mellem-Grønland og mindst for Juliane- 

 haab Distrikt, Epidemiernes relative Hyppighed i Nord-Grønland 

 kunde tænkes at være blot tilsyneladende og bero paa bedre og fyl- 

 digere Beskrivelse af Sygdomsforholdene i den første Tid efter An- 

 sættelsen af uddannede Læger i Nord-Grønland (Rudolph og Pfaff) 

 fremfor de andre Distrikter; ved Julianehaab ansattes forst Læge i 

 1851, medens der i Nord-Grønlands- og Godthaabs- Distrikt ansattes 

 uddannede Læger i Aaret 1839. 



Men selv om der muligvis kan have hersket mindre Epidemier 

 af typhøse Febre i Mellem- og Syd-Grønland uden at de er komne 

 til vor Kundskab i samme Forhold som tilsvarende Epidemier i Nord- 

 Grønland, og Grunden er ganske sikkert at søge i den her stedfin- 

 dende livlige Forbindelse imellem den indfødte Befolkning og frem- 

 mede Hvalfangere (engelske o. a,), der i Foraars-, Sommer- og Efter- 

 aarstiden anløber nordgrønlandske Pladser for at indtage Vand. 

 Saavel ved Epidemien i 1891 som i 1902 synes saaledes at kunne 

 spores en Forbindelse med engelske Hvalfangere, I Aaret 1902 bragte 

 disse Smitten helt op til Kap York-Egnen. Som anført i Indlednin- 



