Epidemiske Sygdomme i Grønland. 235 



del, Søvnløshed og Mathed vare de konstanteste Symptomer, og An- 

 ledningen til Sygdommen umiskendelig Forkølelse; den hævedes 

 almindelig \ed critiske Afsondringer paa Huden eller de mucøse 

 Membraner og var herved overstaaet uden videre Følger". 



Ri'DOLPH meddeler i Beretningen for Aaret Vt 1845 — -'^/o 1846 

 (dateret Jakobshavn d. '-^^Ii 1847) : „Til de catarrhalske Febre som i 

 forrige Halvaar vare de fremherskende, føjede sig i Efteraaret en god- 

 artet continuerende Feber, hvortil de første Tegn viste sig ved denne 

 Koloni, da Grønlænderne i September hjemkom fra Renjagt. Syg- 

 dommen var mælket derved, at den især holdt sig til de Huse, hvis 

 Beboere havde tilbragt Sommeren med Renjagt Syd paa Landet, at 

 den forti insvis angreb den yngre Slægt og Fruentimmer fremfor 

 Mandfolk, og at ikke mange Individer samtidig angrebes. I Novem- 

 ber Maaned naaede den sin Højde her ved Kolonien, og i Begyn- 

 delsen bemærkedes dens Ophør overalt, hvor den havde hersket ; 

 imidlertid forekom dog atter enkelte Tilfælde i April Maaned ved 

 ClaushaAai og Egedesminde, medens da alle mellemliggende Steder, 

 saavidt jeg har kunnet bemærke, ble ve forskaanede. Blandt Syg- 

 dommens Symptomer vare især Congestioner til Hovedet heftige, 

 men ogsaa til Brj^størganerne forekom de langt oftere end ellers al- 

 mindeligt i disse Febre, hvorimod Abdominaltilfældene vare højst 

 ubetydelige. Naturen var imidlertid her som overalt den bedste 

 Hjælper, og en rigelig Epistaxis forskaffede de Syge i Almindelig- 

 hed Lindring; naar den ikke var tilstrækkelig, eller naar den ude- 

 blev eller ikke indfandt sig til rette Tin, anvendtes smaa Aarelad- 

 ninger paa 6 à 12 z, der i enkelte Tilfælde maatte gentages 4 à 5 

 Gange, og jeg har aldrig brugt smaa Aareladninger med saa megen 

 Nytte og saa ofte som under denne Sygdoms Forløb". . . . „Hudkri- 

 serne, en rigelig Sved ere ikke forhen af mig bemærkede saa stærke 

 saa almindelig og afgjort velgørende, som de vare under denne Febers 

 Forløb. De indfandt sig gerne henved 14de Dag vedvarende i 24 à 

 36 Timer, og med deres Ophør var Sygdommen i Almindelighed 

 overstaaet uden andre Følger. Hos enkelte Syge bemærkedes et Ex- 

 anthem, bestaaende i smaa, røde, næsten sammenflydende Pletter 

 over hele Legemet, der efter 24 Timers Forløb forsvandt med efter- 

 følgende klidagtig Desqunation. Jeg var tilbøjelig til at anse dette 

 Exanthem for Morbelli, og da det viste sig hos nogle af de først an- 

 grebne, kan jeg ikke nægte, at det ængstede mig. Sygdommens 

 senere Forløb har imidlertid vist, at min Frygt var ugrundet, og at 

 jeg rimeligvis har fejlet i Diagnosen." 



„Hos enkelte Syge indfandt sig ogsaa ved det kritiske Tidspunkt 

 Convulsioner, der forsvandt med Svedens Udbrud, og den eneste 

 Patient, jeg mistede af denne Sygdom, døde under Convulsioner. 



16* 



