Epidemiske Sygdomme i Grønland. 251 



B. Sørensen, Godthaab, anforer i sin Beretning for Aaret 1871 

 folgende vedrorende denne Sygdoms Optræden ved Holstensborg: ,,I 

 Holstensborgs Distrikt har der i Slutningen af Aaret vist sig en Syg- 

 dom, som efter den af Kolonibestyreren Hr. Elberg givne Beskri- 

 velse rimeligvis har været Skarlagensfeber; den optraadte epidemisk, 

 angreb næsten udelukkende Born og synes at have været af noget 

 ondartet Natur, da flere Tilfælde have været dødelige. Den øvrige 

 Del af Aaret har Sundhedstilstanden der været god*'. 



Pfaff beskriver Epidemiens Optræden i Nord-Grønland i Aaret 

 1871 saaledes: „Hvad den exanthematiske Feber angaar, som jeg 

 nærmest har formodet at være Mæslinger, da begyndte den med 

 Hovedpine, Hoste og Mathed i alle Lemmer. Efter 1 à 2 Dages For- 

 lob indftmdt Halssmerter sig. Hovedpinen tiltog, og Feberen indtraadte, 

 gjerne Dagen efter udbrød Exantheme! først paa Hagen, Panden eller 

 Brystet, dernæst Lemmerne og Kroppen med en diffus eller i Pletter 

 udbredt Rødme, hvori smaa Napper, snart næsten blot følelige snart 

 lettere at se. Undertiden var Rødmen saa dyb, at det fik Udseende 

 af en Scarlatina. Kløe var næsten overalt tilstede i større eller min- 

 dre Grad. Efter Eruptionen tog Feberen i Almindelighed af, og der 

 indtraadte nu efter 4 à 6 Dages Forløb lidt efter lidt en Blegning af 

 Huden og en Afskælning begyndte i de fleste Tilfælde som ved Rii- 

 beolæ, sjældnere klidagtig og i enkelte Tilfælde, hvor Rødmen havde 

 været meget difTus og stærk, i Plader som ved Scarlatina. Denne 

 Afskalning fandt dog kun Sted hos de to europæiske Børn. Natur- 

 ligvis var dette den egentlige og almindelige Gang i Sygdommen, men 

 hos enkelte optraadte ved Siden af de her nævnte Symptomer tillige 

 Lysskyhed og Næseblod som Forløbere, dog kun ved Godhavn, Syg- 

 dommen forløb i det hele taget gunstig, navnlig, hvor den fornødne 

 Forsigtighed iagttoges, og det hele var forbi efter 3 Ugers Forløb, 

 hos ikke faa optraadte Følge- og Efter-Sygdommen, dels som Bron- 

 chitis med Halssyge, der især var hyppigt. Af Eftersygdomme vare 

 især Hydroper almindelige, vistnok næsten altid en Følge af Uforsig- 

 hed, sjeldent medførte disse imidlertid nogen Fare for Patientens 

 Liv. Hos et Barn paa 6 Aar opstod endog Ascitis, der dog hurtig 

 tabte sig ved Brugen af Dinretica. Samtidig med Kirtelsvulsterne op- 

 stod ogsaa voldsomme Øresmerter med Flod, der dog, naar undtages 

 en Pige paa omtrent 4 Aar, hvor det endnu vedvarer, ophørte efter 

 nogen Tids Forløb. Behandlingen var den sædvanlige for exanthe- 

 miske Febre og lykkedes næsten overalt, hvor den fornødne Forsig- 

 tighed iagttoges. Døden indtraadte i Almindelighed efter 7 til 14 

 Dages Forløb undtagen hos den senere omtalte Patient paa 13 Aar, 

 der allerede 4de Dag afgik ved Døden under Convulsioner. Hos et 

 Barn paa 3 Aar indtraadte paa Sygdommens 15de Dag en profus 



17* 



