294 Gustav Meldorf 



den omgivende, normale Hud og skarpt afgrænset fra denne. Der 

 var Ildebefindende, Hovedpine, Appetitmangel, daarlig Søvn m. m., 

 og Patienten holdt Sengen. Den ^"/lo havde det ditïuse røde Parti 

 bredt sig over Størstedelen af begge Nates; d. ^Vio havde Affektionen 

 ogsaa strakt sig til øverste Del af Femora's Bagside. Der anvendtes 

 Ichthyol-Olie (10 — 50) samt Antipyretica (Acetanilid). D. ^/u saas 

 (foruden Affektionen paa Nates m. m.) et omtrent haandfladestort, 

 rødt Parti under og lateralt for venstre Øje. Patienten klagede over 

 Smærter i de angrebne Hudpartier. Den ^/n var Rødmen paa Nates 

 betydelig afbleget, og Huden begyndte at vise Tegn til Afskalning. 

 Efter at Huden snart var bleven fuldstændig normal, saas atter d. ^jn 

 en diffus, erysipelatøs Rødme af begge Nates opadtil paa et omtr. 

 Vh Haandsbred bredt Bælte, og samtidig klagede Patienten atter 

 over Febrilia, Pandehovedpine, Smerter i Leddene og Appetitmangel. 

 Allerede d. '/12 var Partiet næsten ikke rødt mere, og Huden var 

 begyndt at skalle af. 



Patienten skal tidligere ofte have haft lignende Affektioner, sidste 

 Gang i August — September 1897. Affektionen indtog den Gang begge 

 Nates i næsten hele deres Udstrækning samt Bagsiden af Femora. 



I 1898 kom et Tilfælde af Erysipelas til Lægebehandling ved Bo- 

 pladsen Igaliko (^Vg) hos en nogle og fyrretyveaarig Enke. Patienten 

 havde været syg i et Par Døgn med stærk Hovedpine, Kulderystelser, 

 Tørst og Ildebefindende. Paa højre Side af Sædet og den øverste 

 Del af Bagsiden af højre Femur fremkom en stærk diffus, erysipelatøs 

 Rødme, der i de forløbne Dage var begyndt at blege af her men 

 imidlertid var vandret videre nedad til Knæets Forside og nederste 

 Del af Femur. Her saas Huden d. ^Vt; rød, opsvulmet og med ret 

 store, vædskefyldte Bullæ; det røde Parti var skarpt afgrænset. Ved 

 min Afrejse fra Pladsen d. ^^ie følte Patienten sig betydelig bedre, og 

 Rødmen var begyndt at svinde godt. Huden paa Nates og Femu 

 stærkt afskallende. 



Fra Tigssaluk meddeltes, at mange Mennesker angrebes af en 

 Sygdom („muligvis Rosen''), der medførte, at „Ansigtet hovnede op 

 og gav Anledning til flere andre Sygdomme". „En gift Kone og 

 hendes Søn døde begge af denne Sygdom d. ^^/e. Deres Ansigter var 

 saa ophovnede, at Øjnene var helt tillukkede. De andre Syge blev 

 raske igen undtagen en Fangers Datter, der døde d. ^/9". — Fra 

 Arsuk skrives ^/10 1898: „Der var ogsaa her i Forsommeren en Art 

 Sygdom, som viste sig ved ophovnede Ben, og ved Tigssaluk ere 2 

 Individer døde af samme Sygdom". 



D. ^^/з 1899 fik jeg et Tilfælde af Erysipelas reg. genus & cruris 

 dextr. til Behandling fra selve Kolonien Julianehaab. Patienten var 

 en 47 Aar gl. Grønlænderinde , gift med en Fanger ved Kolonien. 



