Epidemiske Sj'gdomme i Grönland. 319 



1743, Kbhvn. 1744) beretter ogsaa om Optræden af Blodgang i dette 

 Tidsrum. 



Den 23de November 1739? fortæller ban saaledes, at Grønlæn- 

 derne Syd for Godtbaab vare befængte med „svære Blodgang", som 

 de bad Præsten ..afbede". — Og i December 1739 skriver ban: „Hed- 

 ningerne, som opboldt sig, bvor jeg var" (ca. 9 Mile Nord for Godt- 

 baab) — — — „vare meget svage af Blodgang, og mange af dem 

 dode, hvorfor jeg maatte gaa fra et Hus til et andet, bvor der bor- 

 tes Grænien og Hylen — — — — ." Heraf fremgaar, at „Blodgang" 

 ikke blot optraadte ved de nordligste Kolonier (Jacobsbavn og Cbri- 

 stiansbaab), saaledes som Hans og Poul Egede ^ angiver, at den 

 næsten udelukkende gjorde ialtfald forinden Aaret 1737, men at Syg- 

 dommen ogsaa — i alt Fald efter det nævnte Aar — forekom epide- 

 misk i Omegnen af Godtbaab, altsaa betydelig mere sydlig. 



Den 15de Oktober 1741 skriver Niels Egede ved Cbristianshaab: 

 „Grønlænderne er nu ilde plaget med Blodgang, hvoraf og nogle ere 

 døde." Og i Maj 1743 ved Jakobshavn: „Her er ogsaa mange, som 

 ligger syg af Blodgang." Den 23de Maj begyndte Niels Egede selv 

 at blive temmelig svag af Blodgang, som foraarsagedes deraf, at jeg 

 idelig maatte besøge og trøste de svage Grønlændere." Den 28de Maj 

 var han „ganske svag af Blodgang, som de syge Grønlændere have 

 ført mig paa — — — — ." Den 31te rejste ban ud (og maa vel da 

 have været i Bedring). 



Den 10de Maj 1742 „rejste jeg hjem til Kolonien igen, Grønlæn- 

 derne er meget plaget af Bryst-Svagbed og Blodgang, saa mange af 

 dem dør, jeg blev og tillige befengt af dem, idet jeg maatte daglig 

 være hos dem. — — — — ." 



David Cranz („Historie von Grønland", Barby und Leipzig 1770) 

 beskriver i Bind I, Side 297—300 kortelig Grønlændernes Sygdomme 

 og deres Behandling heraf. Han nævner „Diarrhoe und rothe Ruhr, 

 die sonderlich im Frühjahr vom? vielen Fisch-Essen, und im Herbst 

 ЛОП den unreifFen Beeren, entsteht." — 



Haxs Egede Saabye (Brudstykke af en Dagbog 1770 — 1778, 

 Odense 1816), anfører (Side 124): Grønlænderne lide undertiden af 

 Blodgang, som vel smerter, men er dog hverken smittende eller dræ- 

 bende som hos os." 



GiESECKE omtaler i sin Dagbog for den 7^ 1812 en dansk Kolo- 

 nist (grønlandsk gift og god Sælhunde-Garnfanger) i Umanak-Di- 

 strikt: „Er hatte sich durch den Genuss einer tüchtigen Portion See- 

 hundefleisch und einer noch grösseren Menge von (vielleicht unreifen) 

 Kräckebeeren den Tod zugezogen (Blutgang?)" 



* üg efter dem Prof. Carl Lange (Bemærkninger om Grønlands S^gdomsforliold, 

 Bibliotek for Læger 1864). 



