Epidemiske Sygdomme i Grønland. 325 



en Del Diarrhoe, navnlig i den sydlige Del af Distriktet. Ved Aito 

 mener man, al Drikkevandet var Skyld heri, da Pluraliteten henter 

 Vand fra smaa, stillestaaende Vandpytter, men da de jo Aar for Aar 

 bruger Vand fra samme Steder, og Efteraaret tilmed i Fjor var koldt 

 og fugtigt, er jeg mere tilbojelig til at anse det for en epidemisk ka- 

 tarrhalsk Affektion af Fordøjelseskanalens Slimhinde. Den krævede 

 imidlertid ingen Ofre, saa den har sagtens været af en temmelig mild 

 Beskaffenhed". — Endelig skriver R. Bentzen, Nord-Grønland, i sin 

 Beretning for iVaret 1900: „Hist og her har været lettere Tilfælde af 

 Gastro-intestinal-Katarrh, der sædvanlig har angrebet hele Befolknin- 

 gen paa en Gang, de synes i Almindelighed at bero paa en Forandring 

 af Drikkevandet, opstaar f. Eks. ved Foraarstid eller Tobrud, naar 

 der aabner sig Adgang til nye Vandhentningssteder". 



Andre grønlandske Læger søger Aarsagen til de akute Tarmlidel- 

 sers Opstaaen i Misfangst og mangelfuld og utilstrækkelig samt uhen- 

 sigtsmæssig Ernæring, saaledes Joh. Schmedes, Julianehaab (1880). — 

 Pfaff, Nord-Grønland, anfører i Beretningen for 1855 : ,, Af herskende 



Sygdomme fremtræde" „i Efteraaret Diarrhoeerne, hvis 



Grund vistnok maa søges i den daværende store Mangel paa Grøn- 

 lændernes sædvanlige Føde, Sælhundekød". For Aaret 1859 skriver 

 Pfaff : „Den i Efteraaret paa Grund af Misfangst herskende Diarrhoe 

 udeblev ej heller, men ogsaa denne var af mild Natur". Endelig 

 bemærker Pfaff i Beretningen for 1861; „Ved Christianshaab og 

 Claushavn viste sig i Begyndelsen af Januar Maaned en voldsom 

 Diarrhoe, der først angreb hele Befolkningen og vistnok væsentlig 

 maatte tilskrives den daværende Misfangst — ". Epidemierne antog 

 ikke nogen farlig Karakter. 



LiNDEMANx, Julianehaab, synes snarere at mene, at den rigeligere 

 Nydelse af Sælhundekød om Sommeren kan virke disponerende til 

 Tarmkatarrhernes Optræden hos Grønlænderne. I Beretningen for 

 1883 skriver han: „Til den næsten daglige Praxis hører navnlig om 

 Sommeren Diarrhoe, enten i spredte Tilfælde eller som hele Epide- 

 mier, som det synes sammenhæMigende med den rigeligere Sælfangst, 

 der finder Sted paa denne Tid af Aaret". — For Børnesygdommenes 

 Vedkommende antager Lindemanx (i Beretning for 1887), at Tarni- 

 katarrh som Følge af uhensigtsmæssig Ernæring har den største 

 Betydning. 



Nydelsen af ensformig og irriterende Kost, f. Eks. megen Tørfisk, 

 kan vel indvirke skadelig paa Fordøjelseskanalens Slimhinder, ikke 

 at tale om fordærvede Fødemidler (raaddent Sælhundekod o. lign.: 

 Mikiak), hvoraf visse Former spises som en Delikatesse. I den trange 

 Tid hænder det jo heller ikke sjældent, at Befolkningen ved adskil- 

 lige Pladser paa Grund af uroligt Vejr og Misfangst i Vintertiden kan 



