i 
ning endast på vokalen », så kommer man till ett förvå- 
nande resultat. Densamma skulle aldrig kunna bildas på 
någon högre ton än f, ty så snart ljudbandens grundton 
öfverskridit denna gräns, kan naturligtvis hvarken den sjelf 
eller någon af dess öfvertoner dermed sammanfalla. En 
sopranstämma skulle således aldrig och en altstämma knappast 
någongång kunna frambringa vokalen 2, ett påstående hvar- 
öfver våra sångerskor antagligen skulle blifva mycket för- 
vånade. Men äfven för herrar tenorer och basar skulle det 
se rätt bekymmersamt ut; medgåfve man dem ock möjlig- 
het att bilda « på sjelfva karaktäristikan f, så vore dock allt 
tillfälle dertill dem beröfvadt ej blott på alla högre toner, 
utan ock på alla lägre ända ned till F, — ty i ingen af de 
mellanliggande ingår ju f såsom partialton — derefter åter 
på alla mellan F och B, o. s. v. Till liknande, om ock ej 
fullt så orimliga, resultat skulle man komma beträffande de 
öfriga vokalerne; i afseende på allesammans skulle det be- 
synnerliga förhållandet inträda, att vokalen än försvunne 
ur registret, än åter trädde fram efter mellanrum af vex- 
lande längd. Och hvad som vore, om möjligt, ännu orim- 
ligare — dylika oregelbundenheter skulle äga rum ej blott 
i sång, utan äfven vid vanligt talande. Nu måste det vis- 
serligen medgifvas att åtskilliga vokaler låta endast med 
svårighet sjunga sig på vissa toner, eller åtminstone som- 
liga lättare än andra inom vissa trakter af skalan. Men 
äfven med detta medgifvande är dock svalget mellan verk- 
ligheten och teorien på långt när ej uppfyldt, och sällsamt 
nog tyckes Helmholtz” eget uttalande i denna punkt stå i 
strid med sjelfva hans grundåsigt. De vokaler, säger han, ljuda 
bäst, hvilkas karaktäristika ligger något litet öfver den ton; 
hvarpå vokalen sjunges, sålunda t. ex. u bäst på d och e. 
Men i denna klang skulle ju karaktäristikan alls icke ingå 
som partialton!? Helmholtz söker i sitt svar häfva denna 
svårighet på följande sätt. En dallrande ljudkälla förmår 
sätta en annan kropp i vibration, om denna senares egen- 
ton är lika med den förres, eller åtminstone ingår som par- 
tialton i dess klang. Hvilken blir väl då effekten, om ifråga- 
