T 
gör sig isynnerhet gällande för en åhörare, som ej är van 
vid den ifrågavarande sångerskans vokalbildningssätt. Dock 
gifves det ännu ett medel att någorlunda afhjelpa denna 
olägenhet, det nämligen att uttala vokalen rätt tydligt 
just i sjelfva ögonblicket af dess ansättande. I sådant fal 
framblixtrar nämligen dess karaktäristika som en ytterst kort 
tonstöt i begynnelsen, ehuru den under sångens fortvaro 
försvinner eller fördunklas. Härpå beror det, att vissa sån- 
gerskor förmå uttala orden vida tydligare än andra; härpå 
äfven att vokalbildningen efter regeln lyckas bättre i det 
recitativiska parlandoföredraget, än i den taktbundna lång- 
samma sången. 
Efter denna redogörelse fortsätter Björling sålunda: 
Det må lemnas derhän huruvida detta Helmholtz” i senaste 
tid gjorda uttalande, framkommet, som det synes, närmast 
såsom svar på v. Qvantens kritik, utgör en förklaring eller 
icke snarare en modifikation af hans ursprungliga teori. 
Tvifvelsutan har han derigenom kommit det stora proble- 
mets lösning närmare; huruvida densamma ännu kan anses 
afslutad, är en annan fråga. Hvad först beträffar det ofvan 
beskrifna försöket, då man håller en b'-resonator för ena 
och en f”-resonator för andra örat, samt sjunger dels o, 
dels å på tonen B, synes exemplet mindre lyckligt valdt; 
i sjelfva röstbandens B-klang såsom ren instrumentalton och 
utan all vokal karaktär skall väl innehållas både b' och f” 
såsom harmoniska partialtoner, och redan härigenom kan 
det ifrågavarande resonansfenomenet ganska väl förklaras. 
Påståendet att qvinnor (och väl äfven barn, ty också de 
kunna ju uttala vokalen «) vid talandet i allmänhet använda 
ett så lågt register som öfre hälften af den ostrukna okta- 
ven, förefaller onekligen något öfverraskande och torde väl 
behöfva bevisas, helst som andra forskares undersökningar 
öfver taltonens medelhöjd synes hafva gifvit helt annat re- 
sultat. Och hvad slutligen angår den påstådda omöjligheten 
att sjunga ett verkligt 2 på högre ton än f', är detta en 
sats hvars sanning våra sjungande damer knappast lära 
vilja medgifva. Något sällsamt förefaller det att Helmholtz 
