21 
nans munöppning större än barnets. Helmholtz” sats kan 
således uttryckas äfven i denna formel: mannen bildar all- 
tid samma vokal med större munöppning än både qvinnan 
och barnet; qvinnan bildar alltid samma vokal med större 
munöppning än barnet, ehuru ej med lika stor som mannen. 
Således, då mannen, qvinnan och barnet uttala vokalen wu, 
som betingar största volymen och minsta munöppningen, 
måste mannens munöppning dervid vara större än qvinnans 
och barnets, qvinnans munöppning större än barnets. På 
liknande sätt i de öfriga vokalerne, ehuru 1 aftagande grad, 
allt efter som resonansen hos dem höjes. Den minsta mun- 
öppning, hvarmed en vokal bildas, förekommer alltså hos 
barnet. Redan qvinnans minsta munöppning borde vara 
större än barnets. Hos mannen borde minsta munöppnin- 
gen vara ändå större än hos qvinnan. 
Men härvid motsäges Helmholtz af sina egna faktiska 
uppgifter. I sin närmare beskrifning på ljudrörets form och 
volym samt munöppningens storlek i de olika vokalerne, 
gör han icke någon skilnad på munöppningens storlek i 
samma vokal hos män, qvinnor och barn. I framställnin- 
gen af det sätt, hvarpå vokalen u bildas, yttrar han: ,I u, 
der munhålan är vidast och munnen trängst, utfaller reso- 
nansen djupast, motsvarar nämligen ostrukna f''!). Helm- 
holtz angifver, utan inskränkning för den ena eller den an- 
dra, att i vokalen u är ljudröret så vidt och munöppningen 
gen så trång som möjligt. I den engelska fysikern J. Tyn- 
dalls af Helmholtz och G. Wiedemann till tyskan öfversatta 
föreläsningar om ljudet, heter det i kapitlet om vokalerne: 
Jag måste för att åstadkomma vokalen u göra munhålan 
så vid och munöppningen så trång som möjligt, i det jag 
sluter läpparne nära till hvarandra. Denna ställning ger 
den djupaste resonans, hvaraf munnen är mäktig. Dervid 
förstärkes röstens grundton, under det att de högre (öfver-) 
1 Die Lehre von den Tonempfindungen, vierte Ausgabe, 
Sid: Lt2. 
