4 31 
tjocklek och spänning, att summan af dem blir samma 
svängningstal. Och hvarje modifikation i sättet att fram- 
och volym hos ljudröret. Det uppstår sålunda för hvarje 
röstbandton ett maximum och ett minimum af ljudrörsvo- 
lym och munöppning, en lägsta och en högsta egenton, 
mellan hvilka ett val kan träffas. I följd häraf kan hvar 
och en af vokalerne erhålla olika egenton, då de bildas på 
samma röstbandton. Den inbördes ordning, 1 hvilken vo- 
kalerne uppträda talade eller sjungna, är den samma som i 
hviskningen. Alla fysiologer, som sysselsatt sig med vokal- 
läran äro ense om ordningen. Lägst i skalan ligger wu, 
något högre o, ändå högre a 0. s. v. i enlighet med det 
skema Helmholtz har uppstält. Men icke ens i samma vo- 
kal är egentonen oföränderlig. Inom vissa gränser för 
hvarje röstbandton, kan äfven hvarje vokal erhålla omvex- 
lande egenton. Helmholtz sjelf skiljer mellan en skarpare 
och dofvare klang, och framhåller, att man i senare fallet 
väljer djupare egentoner i samma vokal. I sångkonsten är 
denna klangmodifikation, som vanligen kallas tämber, all- 
mänt känd och använd som ett verksamt uttrycksmedel. 
Likaså 1 deklamationskonsten. 
Tämberns teknik har blifvit undersökt af Garcia !), Sie- 
ber !), Engel!), Merkel!), Grätzner?) o. fl. Skall tämbern 
göras dofvare, mörkare, sänker man struphufvudet och tun- 
gans rygg, höjer gomhvalfvet och skjuter fram läpparne. 
Skall tämbern göras skarpare, klarare, höjer man struphuf- 
"vudet och tungans rygg, sänker gomhvalfvet och drager 
läpparne tillbaka. I förra fallet förlänges och vidgas ljud- 
röret, på samma gång munöppningen minskas, i senare 
fallet förkortas och hoptränges ljudröret, på samma gång 
munöppningen göres större. Äfven vid dessa förändringar 
af ljudrörets ställning och volym kan röstbandtonens höjd 
') Närmare hänvisning i Några anmärkningar vid Helmholtz” 
vokallära, sid. 67—68,. 
?) LD. Hermanns Handbuch der Physiologie, sid. 106. 
