41 
sopran skulle alltid kunna erhålla samma egentonsområden 
i vokalerne, borde den förra alltid bilda vokalerne på sina 
högsta röstbandtoner, under det att sopranen alltid bildar 
dem på sina lägsta röstbandtoner. Men en sådan onatur- 
lig olikhet eger icke rum, såsom man lätt finner. Helm- 
holtz säger ju ock sjelf, att basen använder sina lägsta 
egentoner, då han talar. I alla fall skulle basen alls icke 
kunna åstadkomma så låga egentonsområden som den lilla 
flickan, hvars lägsta röstbandton är ce” och lägsta möjliga 
egenton ce”. Likväl har ingen ännu påstått, att icke bar- 
net, som nyss lärt sig tala, bildar vokalerne med lika nor- 
mal klang, som mannen och qvinnan. 
I motsats till hvad Helmholtz lär, framgår det, att 
ljudrörets egenton icke beror uteslutande af vokalen, och 
att ljudrörets egentoner i vokalerne, och dermed de star- 
kaste resonanserne, icke äro de samma hos män, qvinnor 
och barn. Egentonen beror äfven af ljudrörets volym, 
grundtonens läge och tämbernyansen. Endast de ljudrör, 
som ega lika stor volym, kunna ega öfverensstämmande 
egentonsområden i samma vokaler. Men så snart ljudrö- 
rens volym är olika, äro äfven egentonsområdena olika. 
Och denna olikhet gör sig gällande icke endast grupp- 
vis mellan män, qvinnor och barn, utan äfven mellan 
de olika röstarterna och de individuella rösterna inom 
hvarje art, ja, mellan de olika grundtonerne hos samma 
röst och den olika tämbern på samma grundtoner. De fy- 
siologiska lagarne för röstmekanismen betinga med nöd- 
vändighet de akustiska differenserna. 
II. 
Jag öfvergår till de modifikationer Helmholtz vidtagit, 
Dessa tyckas allesamman vid första påseendet ega ett 
