49 
fysiologiska förhållanden, af röstläget, ljudrörets storlek och 
egentonsområdens fördelning på de olika vokalerne. Med 
hvarje ny ställning, egentonen intager, följer en mängd nya 
akustiska faktorer, som gifver honom en förändrad klang- 
valör. Slutsatsen är: hvarken egentonsserien eller den ka- 
raktäristiska tonhöjden äro, såsom Helmholtz lär, alltid de 
samma i samma vokal, och alltid olika för olika vokal. Ej 
heller ega vokalernes egentonsserier absoluta gränser gent 
öfver hvarandra. 
Helmholtz förklarar numera uttryckligen, att äfven 
grundtonen i röstbandklangen kan uppträda som karaktäri- 
serande delton i vokalklangen, och han tillägger, att voka- 
len ljuder särdeles fyllig och kraftig i de fall, då det är 
grundtonen som närmast förstärkes af ljudrörets egenton- 
Felix Auerbach säger lika uttryckligt, att jag i mina an- 
märkningar 1874 oriktigt utvecklat den framstående ställ- 
ning röstbandklangens grundton intager bland deltonerne, 
till en motsats mellan grundton och öfvertoner, oaktadt, 
enligt hans förmenande, det ensamt riktiga här vore, att de 
gent öfver hvarandra stående element, som å ena sidan 
bestämma tonhöjden, å andra sidau vokalklangen, icke äro 
grundton och öfvertoner, utan grundton och deltoner med 
inbegrepp af grundtonen. 
Jag skall genast visa huru härmed verkligen förhål- 
ler sig. 
Bildas vokalen 2 på grundtonen f, så ställer, enligt 
Helmholtz, ljudröret sin egenton på f, vokalen 's , karak- 
täristiska tonhöjd", och man hör ett fullt normalt u. Men 
när u bildas på grundtonen f, är ljudrörets lägsta möjliga 
egenton f', och den af röstbandklangens deltoner, som då 
mest förstärkes, är icke grundton, utan första öfverton, som 
är f. Det är dock möjligt, att ljudrörets lägsta egenton är 
ändå högre, t. ex. br. Då förstärkes lika litet, rättare sagdt 
ändå mindre, i främsta rummet grundtonen utan i stället 
den närmast egentonen liggande andra öfvertonen, ec”. På 
samma gång är ljudrörets egenton den som, enligt Helm- 
holtz, representerar vokalen o's karaktäristiska tonhöjd, b'. 
i 
