(650) 
gerskor ansätta derför stundom ock, såsom Helmholtz säger, 
vokalen med en kort tonstöt midt i det bundna föredraget, 
d. v. s. foga snabbt en talton till en sångton för att derige- 
nom gifva höjd kraft åt textens mening. I parlando-före- 
draget är detta förfaringssätt förherskande på den egeniliga 
sångens bekostnad; likaså 1 recitativet, hvilket redan genom 
sin kompositions form, som söker foga sig efter talets ton- 
fall, är ett mellanting af tal och sång. Men allt detta, som 
beträffar artskilnaden mellan tal och sång och skiftningarna 
dem emellan, eger ingalunda någon särskild tillämpning på 
qvinnan. Helmholtz begår alltså en oaktsamhet, då han, 
efter att ha förnekat qvinnan förmåga att bilda vokalen u 
ofvan om tonen f', och vokalen o ofvan om tonen f”, icke 
dess mindre menar, såsom det tyckes, att hon dock kan i 
sången äfven ofvanför nämda toner afhjelpa denna olägen- 
het genom att låta respektive vokals karaktäristika ,,fram- 
blixtra" i en , kort tonstöt'" i begynnelsen af tonerne. Har 
qvinnan förlorat vokalen w's karaktäristika (mest karaktäri- 
stiska tonhöjd), i röstområdet ofvan om f', så kan väl den 
ej heller vidare åstadkommas antingen tonen utstötes eller 
bindes och utdrages. Kan qvinnan icke bilda vokalen u, 
ifall hon höjer sin talton öfver f', kan hon det tydligen ej 
heller i sången ofvan om samma f' genom att der anlita 
talets tonbildningssätt. Likaledes med vokalen o. Men i 
verkligheten tillgår det helt annorlunda, såsom jag visat. 
Rent af felaktig vokalbildning kan naturligtvis förekomma i 
tal som i sång 1 alla tonlägen, hos sångare som sånger- 
skor. Den afhjelpes genom elementära tal- och sångöf- 
ningar. | 
De anmärkningar jag nu fogat vid Helmholtz” vokal- 
lära visa, att hån är ohållbar både i sina gamla och nya 
bestämningar. Ljudrörets egentoner äro icke de samma 
hos män, qvinnor och barn. Ljudrörets egenton beror icke 
uteslutande af vokalen. Ljudrörets egentonsserie och mest 
karaktäristiska tonhöjd äro icke alltid de samma i samma vokal. 
Ljudrörets egenton och röstbandklangens grundton samman- 
falla aldrig med hvarandra. Deltonens påstådda förmåga 
